173 



fosforsyrehalt kunna betraktas såsom orsaken till den öster- 

 bottniska jordens bördighet. 



I nära sammanhang med de kemiska förhållandena hos 

 leran står förekomsten deri af liknande rostbildningar, som 

 redan tidigare blifvit af oss anmärkta hos den hvarfviga le- 

 ran. De utgöras vanligen af små rör, hvilka i sin midt om- 

 sluta fina rottrådar eller andra växtdelar kring hvilka rost- 

 afsättningen försiggått. Hufvudsakligen tillhöra de lerans 

 öfre lager; i de undre lagren äro de jemförelsevis sällsynta. 



Ett så godt som omvändt förhållande eger deremot 

 rum med afseende å skiktningen. De understa lagren be- 

 sitta den mest utpreglade skiktning hvilken likväl egentligen 

 först då blifver märkbar, när lerstycken upptagna ur djupet 

 någon tid fått ligga framme i dagen; i de öfre lagren är 

 den redan något förstörd, och i vissa öfverst belägna delar 

 af den svarta leran kunna några spår deraf knappast skönjas. 



Vi fråga oss nu huru bör man väl tolka denna mäg- 

 tiga, nästan enbart svarta, vidsträckta områden intagande 

 leraflagring i det södra Österbotten ; hvilken länk i de qvar- 

 tära bildningarnes lagerserie skall den väl anses utfylla. Är 

 den att räknas till den glaciala periodens sista tidskifte, eller 

 bör den måhända snarare betraktas såsom en den postgla- 

 ciala perioden tillhörande aflagring, allt detta är frågor af 

 vigt och intresse ej blott för tydningen af ifrågavarande lera 

 i och för sig, utan framförallt med hänsyn till de uppslag 

 beträffande det österbottniska kustlandets nivåförändringar, 

 som genom ett riktigt besvarande af dessa frågor kunna 

 vinnas. 



Åtskilliga af de för ofvanberörda lera och särskildt för 

 dess öfre lager anförda kännetecknande egenskaper öfver- 

 ensstämma så med de för den svenska postglaciala svartle- 

 ran skildrade att något tvifvel angående identiteten emellan 



