146 



den öfre länken uti ifrågavarande serie, är till sin förekomst 

 alltid bundet vid rullsanden, men kan äfven stundom sak- 

 nas utan att karakteren af det hvad vi här kallat „rullstens- 

 fält" hos en aflagring behöfver gå förlorad. Det är sjelf- 

 fallet att detta ömsesidiga beroende i lagerföljden hos dessa 

 begge aflagringar skall vara framkalladt af naturliga orsaker 

 och vi vilja äfven innan kort, såvidt det står i vår förmåga, 

 söka åvägabringa en möjlig förklaring härutinnan. 



Rullsanden är, sådan den redan vid fråga om Tam- 

 merfors åsens skal, i förbigående blifvit omnämnd, med un- 

 dantag af högst få fall tydligt skiktad. Sällan iakttager man 

 dock skikten, hvilka innehade ett fullt horisontelt läge, utan 

 vanligen äro de mer eller mindre starkt lutande. Ofta hän- 

 der det dessutom att skikten ej löpa conformt eller äro så 

 att säga enkla, utan bestå af vexelvis starkare och svagare 

 lutande, diskordant mot hvarandra afsatta lager. I flere af 

 de genomskärningar, som blifvit blottade har jag härjemte 

 förmärkt ganska tydliga spår efter böljslag. 



Utom att rullsanden, isynnerhet då den är skiktad, före- 

 ter en större konsistens emellan de enskilda sandkornen, är 

 den för öfrigt till sin beskaffenhet i det närmaste lik mo- 

 sanden ; någon gång kunna dock kornen blifva af hampfrös 

 storlek. Dess färg är vanligen gulbrun till rostbrun, stundom 

 också gråhvit till gråviolett. 



Det öfre rullstensgruset öfverensstämmer i de flesta 

 hänseenden med det vanliga i åsarnes kärna; endast från- 

 varon af större stenar och block i det förra, äfvensom egen- 

 skapen hos detsamma att i allmänhet vara mera ursköljdt 

 bilda utmärkande skiljetecken från åsarnes rullstensgrus. 

 En påfallande likhet med svallgruset i de öfre krosstensgrus- 

 bankarne är hos detsamma särskildt anmärkningsvärd. Af 

 nedanstående redogörelse för hithörande figg. skall läsaren 



