53 



orten möjligen kunde hafva, inom kort hos mig beslutet 

 att företaga en utflygt till stället. Vid det besök, jag i följd 

 häraf i början af Juni aflade å platsen, öfvertygades jag ock 

 snart af de iakttagelser jag gjort, att här förelåg ett fall af 

 synnerligt intresse, och detta icke minst hvad de stratigra- 

 fiska och lagringsförhållandena beträffade. 



Detta jemte ett sednare, något mera omfattande un- 

 dersökningar afseende besök hafva bragt i dagen de resultat, 

 hvilka i det följande skola framläggas. 



Trakten af Äimälä by bildar en ganska täck, i Mallas- 

 vesi utskjutande udde af ungefär 1,63 kilometer (= IV2 verst) 

 i längd och 1,07 kilometer (= 1 verst) i bredd. Terrängen 

 är jemförelsevis flack, föga kuperad; blott här och der mö- 

 ter ögat en ur dammjorden uppstigande mindre berghympel. 



Kalkbrotten befinna sig i uddens yttersta ända, och äro 

 till antalet 4 eller 5. De följa dels efter hvarandra, dels 

 befinna de sig vid sidan af hvarandra samt hafva en längd 

 af 8 ä 10 meter med en bredd af 6 meter. 



De bergarter, som närmast omsluta kalken och träda 

 i dagen, utgöras på ena sidan af starkt glimmerhaltig, nå- 

 got rostvittrad gneis, samt på andra sidan af en jemförelse- 

 vis fast, mera quarzrik grå gneis, och nästintill denna af 

 gneisgranit. 



Ben glimmerrika gneisen, som underlagrar kalkstenen, 

 är till färgen ljust brungrå, någon gång öfvergående i svart- 

 grå. Vid den starka förvittring, som denna gneis stundom 

 är underkastad, antager den en skarpt framträdande rödbrun 

 färg. Glimmern, den ymnigaste beståndsdelen deri, är före- 

 trädesvis samlad i små lager på skiktytorna, eller omsluter 

 den flasrigt quarspartiklarne, som här och der uppträda i 

 små oregelbundna korn och ellipsoidiska partier. 



Med afseende på den grad af fasthet, hvarmed småde- 



