44 



honom företagen resa i Finland 1814, att bergen uti Kajana 

 omgifning bestå af „en fingnistrig, nästan sandstensaktig röd 

 granit med mer och mindre qvarz, som icke syntes eller 

 vore känd för att innehålla något mineral". Sådan „sand- 

 stensaktig granit" var jag icke i tillfälle att observera och 

 icke heller uppgifves den af andra. v. Engelhardt säger 

 (anf. st. sid. 30) om bergarten invid Kajana, der den isyn- 

 nerhet vid de af elfven bildade fallen Koivukoski och Ämmä 

 går i dagen: „es herrscht Granit-Gneis, zuweilen als voll- 

 kommener Gneis, öfter als Granit auftretend". Han upp- 

 ställer följande varieteter af den derstädes uppträdande gra- 

 niten. 1. Massformigt grupperad granit med rödaktigt hvit 

 fältspat, grå qvarz, silfverhvit eller ljus tombackbrun glim- 

 mer. Den bildar enligt honom skiktade massor vid venstra 

 väggen af den dalgång floden genomskurit sig och der Ämmä 

 fall är beläget. 3. „Getupfter" granit, som har ljusröd eller 

 hvit finkornig fältspat med grå qvarz, grågula eller tom- 

 backbruna glimmerfläckar parallela med skiktningen. Denna 

 art anstår på hvardera sidan om dalgången. 3. Granitgneis 

 (=: gneisgranit) bestående dels af tunnskiffrig stenart, som 

 genomsättes af finkorniga lager i olika riktningar, dels af 

 kornig, af glimmerfjäll genomsatt bergart. 



Albrecht uppger ock (Mineralogisch-bergmännische Rei- 

 sen und Beobachtungen im Jahre 1840) Kaj ana-trakten bestå 

 af granit, som han kallar „zweiter Granit", med partier af 

 gneis. 



Enligt mina iakttagelser intager graniten hela terrän get 

 S om Kajanaelf och Ö om Sokajärvi. Den sträcker sig 

 sannolikt ännu längre vesterut, ty på den lilla holme, som 

 är belägen i nämnda vik, utgöres bergarten af rödaktig gra- 

 nit, hvarjemte det är troligt att den af Albrecht (anf. st.) i 

 närheten af Pyykkölä på afstånd observerade bergarten ut- 



