42 



de tydliga 1 tum till 1 qvarter tjocka skiktena. Hos den 

 omkring 4 verst S om Autiomäki uppträdande mer eller 

 mindre qvarzhaltiga talk- resp. chloritskiffern öfvergår 

 strykningsriktningen till NV-lig. Denna qvarzhaltiga chlorit- 

 skiffer begränsas (sjelfva kontakten var icke synlig) i N af 

 en åtminstone 1 verst mäktig dioritgång, som stryker i 

 chloritskifferns riktning. I den mot skiffern belägna delen 

 har dioriten mera finkornig struktur än i det inre af mas- 

 san. Under mikroskopet visa slipprof af hvardera struktur- 

 modifikationen ett kristalliniskt aggregat af så finkornig 

 beskaffenhet, att man icke kan iakttaga den deri ingående 

 fältspatens natur, hvaremot hornblendet, som utgör hufvud- 

 massan, tydligt igenkännes på sin dichroism och omkring 

 16^:s vinkel emellan kristallografiska hufvudaxeln och optiska 

 elasticitetsriktningen. Amfibolen uppträder ock i småpelar- 

 och nålformiga kristaller. Måhända förekommer här den 

 strukturform eller varietet af fältspaten, som blifvit kal- 

 lad Saussurit. Sp. v. är för den grofkorniga modifika- 

 tionen 2,940, som är medeltalet af tre bestämningar; för 

 den finkorniga är sp. v. 2,939, af hvilka medeltalet — dio- 

 ritens sp. v. — är 2,9395. Till färgen är denna bergart 

 mörkgrön. 



5 ä 6 verst från Autiomäki, vid östra ändan af Jormu- 

 anlahti, uppträder hornblende- jemte glimmerskiffer i öf- 

 vergång till gneis med NS-lig till NNV-lig strykning och 

 nästan vertikal skiktställning. Närmare Miettula gästgifveri 

 blir skiffern mera rent gneisartad — såväl glimmer- som 

 hornblendegneis förekommer -- med ungefär NS-hg stryk- 

 ning. Hvit glimmerfattig granit är inlagrad i gneisen. Här- 

 med vidtaga åter gneis- och granitbildningar, hvaremot 

 yngre kristalliniska skiffrar icke vidare uppträda SO och S. 

 om träsket. Förhållandet emellan den i dessa trakter före- 



