38 



som kallas Rovavaara och hvilka bestå af en ganska finkor- 

 nig röd granit med antydning till skiffrighet. Omkring 3 

 verst i SV derifrån anstår också finkornig, men till färgen 

 mörkare granit, än Rovavaaragraniten. Denna olikhet till fär- 

 gen beror af hos den senare ymnigare inströdda glimmer- 

 fjäll. I densamma förekommer streckad triklinisk fältspat, 

 sannolikt oligoklas. På södra stranden af Niskakoski, något 

 ofvanför Myllyranta bruk, synes ett obetydhgt parti, såsom 

 det tycktes, skiffrig granit gå i dagen. Af renare massfor- 

 mig natur synes den vid vägen 4 verst V om Säräisniemi 

 kyrka uppträdande graniten vara. 



Från Paaso fortsattes graniten österut ända till Petäjä- 

 lahti gästgifveri, beläget vid Kivesjärvi på norra stranden af 

 Uleåträsk. Den antager under denna sträcka rödgrå färg, 

 är delvis porfyrartad och syenitisk samt innehåller brott- 

 stycken af brunfärgad glimmergneis och längre österut horn- 

 blendegneis. 5 verst V om Leinola gästgifveri uppträder i 

 graniten ett gneisparti bestående af tydligt skiffrig rödaktig 

 gneis med vertikal skiktställning och N 60^^ O -hg strykning*). 

 Omkring 2 verst Ö om Leinola är graniten grå, skiffrig och 

 ganska finkornig samt genomdragen af smala qvarz ådror. 

 Skiffrig granit träder i dagen också på halfva vägen emellan 

 Leinola och Petäjählahti, men den på det senare stället be- 

 fintliga graniten är mera porfyrartad, i det fältspatkristaller 

 äro afskilda i grundmassan. Denna granit är således sanno- 

 likt yngre, än den förstnämnda mera vesterut belägna, som 

 till följd af sin skiffrighet väl kan betraktas såsom äldre 

 gneisgTanit. Vid Petäjälahti synes graniten upphöra, ty 4 å 5 

 verst Ö derom påträffar man hornblendeskiffer, delvis fält- 



*) Vid angifvancle af strykningsriktuingen är deklinationen icke 

 tagen i betraktande. 



