36 



tre verst öster om Kivesjärvis nordöstra hörn och bildad af 

 en ifrån Kimsamogränsen mot söder löpande gren af Maan- 

 selkä (H. J. Holmberg. Hydrographische und orographisch- 

 geognostische Beobachtungen im nördlichen Finnland) vid 

 särskilda tillfällen blifvit undersökt. Det omnämnes såsom 

 malmförande redan 1781 af Fougt. Bland dem som i sådant 

 syfte rest i dessa trakter kan omnämnas G. Albrecht, som 

 besökte Uleåträsk på återvägen ifrån en 1840 företagen 

 resa till Kittilä, Rovaniemi och Kemi socknar. Vidare H. 

 J. Holmberg, hvilken såsom ledare för guldundersökningarne 

 i Kuusamo socken åren 1847, 48, 50 under sin resa till 

 nämnda ort gjorde några geognostiska observationer på 

 norra stranden af träsket, hvilka dock äro af föga betydelse. 

 Likaså anstälde A. F. Thoreld år 1856 undersökningar an- 

 gående Kivesvaara jernmalms- och Melalahti täljstensan- 

 ledningar. 



Det är således i rent praktiskt syfte dessa trakter 

 blifvit undersökte, men dessa undersökningar ha varit till 

 föga fromma för en mera vetenskaplig kännedom om de 

 geologiska förhållandena på de ifrågavarande orterna. Det 

 första försök i detta afseende har gjorts — om man 

 undantager M. von Engelhardfs i „Geognostischer Umriss 

 von Finnland" 1820 intagna uppgifter, hvilka beträffande 

 Uleåträsk äro mycket ofullständiga och dessutom beröra en- 

 dast södra stranden deraf — af prof. F. J. Wiik, som i detta 

 syfte, såsom ofvan antydts, företagit sig en resa öster 

 och norr om träsket och konstaterat den derstädes 

 förut kända skifferns förekomst såsom en egen formation. 

 — Med ledning af det förut kända och mina egna iaktta- 

 gelser skall jag öfvergå till beskrifningen om trakternas 

 kring Uleåträsk geologiska beskaffenhet, hvarvid jag med 

 uteslutande af de posttertiära bildningarne endast hål- 



