11 



stupning samt genomträngd af pegmatit- (resp skriftgranit-) 

 gångar. På andra sidan om Turakkala gästgifveri uppträder 

 först gneis-granit med N— S-lig riktning samt derpå en mera 

 gneisartad bergart med strykning i N60^ — 70^0; vid 7:de 

 versten granatlialtig gneis (eller gneis-granit) med ung. O— V 

 eller VNV-lig skiffringsriktning. Vid Knuutilanmäki konkre- 

 tionär granatlialtig granit-gneis med temligen konstant skiff- 

 ringsriktning i N— S i medeltal. Granathalten synes före- 

 trädesvis bunden vid de mera gneislika glimmerika partierna. 

 Mellan Knuutilanmäki och Toploses mest gneis-granit med 

 sträckning i NN V. Närmare sistnämnde gästgifveri bhr dock 

 bergarten mera gneisartad med strykning dels närmande sig 

 N— S dels O— V-hg riktning och t. e. d. ganska flack lut- 

 ning (30 ö — 20 O) i tvenne motsatta riktningar, hvarigenom 

 således en antiklinal skiktställning antydes. Vid Toploses 

 konkretionär gneis i N70^ — 80*^O-lig riktning. Konkretio- 

 nerna dels upprättstående hvita (qvarz och fältspat), stundom 

 öfvergående i sammanhängande lager, dels bruna, förvittrade 

 (sannolikt innehållande fibrolit t. e. d.). Denna gneis fort- 

 far ännu vester om Toploses med i medeltal N70^O-lig 

 strykning och NV-lig kitning, således analogt med det stora 

 gneissystemet NV om S:t Michel hvars strykning vid staden 

 är NöO^O med 35*^ lutning mot NV. 



Att dock icke ett direkt samband eger rum mellan 

 gneisen vid S:t Michel och den vid Toploses trots den petro- 

 grafiska likheten utvisas deraf, att emellan dem eller ett par 

 verst O om staden gneislager förekomma med SO-lig lutning, 

 hvilka sålunda med dem vid staden bilda ett i NO-lig rikt- 

 ning löpande antiklinalt skiktsystem, som i NO vid vägen till 

 Pjeksämäki är begränsadt af gneislager strykande i VNV 

 med mycket flack (10«— 20^) lutning mot NO. Man finner 

 således att vid S:t Michel ett dome-formigt gneissystem före- 



