till SV kan således uppskattas till ungefär 1 mil, hvarvid 

 likväl är att märka, att den fyra verst NO om Lahnalaks 

 äfvensora 1 verst SO derom är genombruten af en protogin- 

 artad granit innehållande oligoklas och muscovit, f. ö. lik 

 den vid Jorois. I närheten af Lahnalaks är skiffern dels 

 glimmer — dels felsit — resp. euritskifferartad. Den sist- 

 nämnda modifikationen består hufvudsakligen af röd fältspat 

 (orthoklas) och biotit samt något qvarz och muscovit, och 

 företer under mikroskopet mera öfverensstämmelse med fel- 

 sitskiftern i den huroniska formationen i Messuby än den 

 som förekommer i den yngre laurentiska gneisformationen 

 vid Helsingfors. I den förra äro de små grågröna chlorit- 

 liknande glimmerfjällen enstaka och likformigt fördelade i den 

 öfriga massan i den senare olikformigt sammangyttrad^. 



Hornblendegneisen efterföljes längre fram på vägen till 

 Kaitais af en ljusröd fältspatsrik gneis med strykning i 

 N20<'— 30^0 och 70« lutning mot SO. 2 verst från Kaitais 

 gästgifveri afbrytes gneisformationen af en eruptiv bergart, 

 som makroskopiskt företer likhet med olivindiabasen från 

 Satakunta men i mikroskopiskt preparat visar öfverrensstäm- 

 melse med gahhro, och mera med den olivinfria från Heinola 

 m. fl. ställen än den olivinhaltiga från Tyrvis etc. Den 

 innehåller nämligen i likhet med den förra mera fältspat i 

 förhållande till den pyroxenartade beståndsdelen än fallet i 

 allmänhet är hos olivingabbron. Denna fältspat är, såsom den 

 tydliga tvillingsstreckningen visar plagioklas och sannolikt 

 labrador samt innehåller ymnigt insprängda små mikrolitnålar 

 gående i vissa bestämda riktningar, så små och talrika, att 

 fältspaten vid mindre förstoring synes grumlig. — En lik- 

 nande fältspat förekommer tillsammans med kalkspat i en 

 pyroxenhaltig hornblendegneis vid Helsingfors. 



Från Heinola-gabbron skiljer sig emellertid gabbron 



