124 



land också skola framliafva ytterligare bevis för ofvanutta- 

 lade åsigts riktighet. 



Om det också kan anses vågadt att med den ringa 

 tillgång på fakta man ännu är i besittning af, vilja upp- 

 ställa en förklaringsgrund för deras möjliga uppkomstsätt, 

 synas mig dock några antydningar åt detta håll här vara på 

 sin plats. Tar man i betraktande den analogi, som råder 

 emellan de „preglaciala" sandaflagringarna i södra Sverige 

 och norra Tyskland samt bottenkrossgruset i förenämnde 

 land å ena sidan, och nu ifrågavarande sandbildningar emel- 

 lan krosstensbäddarne samt det öfre krosstensgruset å den 

 den andra, framställer sig sjelfmant frågan huruvida icke den 

 förklaring, Prof. Torell ^) lemnar för de förras sannolika upp- 

 komstsätt, behörigen modifierad också kunde hafva sin till- 

 lämpning på de sednare. För min del är jag benägen att 

 tro detta och vill i det följande i korthet framställa min 

 uppfattning härutinnan. Sedan nemhgen isen vid slutet af 

 glacialperiodens första skede nått maximum af sin utbred- 

 ning och sedan med dess påbörjande smältning och tillbaka- 

 gående en större intensitet i de redan förut ganska mäg- 

 tiga jökelelfvarnes strömningshastighet inträdt, blef natur- 

 hgtvis äfven deras förmåga att transportera uppslammande 

 sandkorn i betydlig mån ökad. Mängden af alla de små 

 jord- och sandpartiklar, som af dessa vildt frambrusande elf- 

 var upptogos, och uppslammade i vattnet med strömmen 

 bortfördes, måste i följd häraf äfvenså ökas. Vid ankom- 

 sten till platser, der terrängförhållanden åstadkommo en 

 mindre strömningshastighet hos vattnet, minskades sjelffallet 

 också vattnets bärförmåga för de uppslammade partiklarne, 

 af hvilka derföre större mängden nu i form af sediment af- 



^) Torell^ O. Undersökningar öfver Istiden. 



