123 



afseende påminner om den, hvilken redan tidigare af Torell 

 lemnades för de „preglaciala" sandaflagringarne i södra Sve- 

 rige och Norra Tyskland. 



Och onekligen har författaren häri handlat fullkomligt 

 berättigadt. Ty oafsedt att den sandinlagring emellan kross- 

 stensbäddarne, hvarom här är fråga, ställer utom allt tvif- 

 vel antagandet af olika aflagringsperioder för de bäddar, 

 emellan hvilka det påträffas, synes man redan af sjelfva åt- 

 skillnaden i krosstensbäddarnes inre beskaffenhet, deras upp- 

 trädande och förekomstsätt kunna förmoda att det öfralösa 

 krosstensgruset tillkommit på en tid, då den glacia verk- 

 samheten redan betydligt aftagit i intensitet, eller att det- 

 samma till och med vore en produkt af de isfält och glaci- 

 erer, som, efter det större delen af inlandsisen hunnit af- 

 smälta och tillbakagå, ännu voro öfriga, och vid slutet af 

 glacial tiden under inflytelsen af temporärt inträdande gyn- 

 sammare förhållanden blott då och då försökte ett förnyadt 

 framryckande; i få ord, resultaten af de sista kraftyttrin- 

 garne hos glacialtidens för sin tillvaro ännu kämpande is- 

 massor. 



Ehuru jag från det område, som förelegat mig till un- 

 dersökning, tyvärr icke har mer än tvenne fullt tillförlitliga 

 exempel ^) att framdraga med afseende å ofvanberörda sand- 

 aflagringar, tvekar jag dock icke att nu efter erhållen kän- 

 nedom om hithörande sandförekomster i Sverige paralelli- 

 sera våra finska med dessa; och hyser dertill den bestämda 

 tron att framtida undersökningar, vid hvilka uppmärksamhe- 

 ten särskildt rigtas på dessa omständigheter, på samma gång 

 de skola ådagalägga denna sands allmänna förekomst i vårt 



^) Orsaken härtill är att jag då iakttagelserna gjordes ännu 

 icke visste tillägga dem den uppmärksamhet, de förtjäna. 



