6 



Gneis med O— V-lig strykning och S-lig lutning fortfar 

 ännu några verst V om Virtala vid vägen till Hanhimäki, 

 hvarefter en medelkornig OllgoMas-granit utan skiffrighet men 

 med ONO-lig afsöndringsriktning visar sig, ställvis i form 

 af temligen höga berg ända till ett par verst från sistnämnda 

 station, der gneis, liknande den nämnda konkretionära fibro- 

 litgneisen med enahanda O— V-lig strykningsriktning åter 

 uppträder. Vid gästgifveriet är dock strykningen NöO^O 

 med 60^^ lutning mot NV. Gneisen innehåller här större och 

 mindre ellipsoidiska konkretioner, de större med concentri- 

 ska lager af olika hårdhet och förvittring, beroende sanno- 

 likt på olika fördelning af beståndsdelarna omkring en central 

 fastare kärna. Dessa äro hufvudsakligen qvarz och horn- 

 hlende jemte magnetjern- eller svafvelkiskristaller. Horn- 

 blendet visar sig i mikroskopiskt preparat ganska mörkt- 

 färgad samt starkt dichroitiskt. Qvarzen innehåller temligen 

 stora oregelbundna hålrum vanligen med en liten luftbläddra. 

 Bergarten uppträder i kupper med flackt lutande sidor mot 

 NV, branta mot SO. 



På andra sidan om Hanhimäki antar gneisen en N— S-lig 

 skiffringsriktning, hvilken derpå blir varierande dels NO-lig 

 med 40*^ lutning mot NV (4 verst från Hanhimäki), dels NV-lig. 

 Denna förändring från den hittills konstanta O— V eller NO- 

 liga strykningsriktningen torde kunna tillskrifvas gneis-grani- 

 ten, som vid Hyvälänmäki och derifrån i S V-lig riktning 

 ända till Jorois är den rådande med förherrskande NN V-lig 

 resp. N— S-hg skiffringsriktning med vertikal eller V-lig lut- 

 ning. De mera gneis-artade partierna i denna granit innehålla 

 ofta ellipsoidiska konkretioner; stundom, såsom vid Herran- 

 mäki finner man äfven kantiga fragmentliknande mörka kon- 

 kretioner i den ljusa gneis-graniten. Äfven till innehållet 

 utmärka sig dessa sednare från de förra genom sin mera 



