100 



generation from Triest there are no differences of importance. Dog 

 siger Packard S. 333: .,^0n comparing a number of Salt Lake 

 females ivith individuals of the same sex of the European Artemia 

 salina our species tvas found to he undouhtly specifically distinct". 

 Simon, der (66) S. 419 kun synes at have kendt den første af disse 

 Udtalelser, siger: „il faudra probablement ajouter à la synonymie 

 de VA. salina VA. gracilis (Verrill) du grand lac salé de f Utah'\ 

 Jeg kan ikke andet end slutte mig til Packard: indrømme 

 Umuligheden af at paavise en eneste, absolut fast 

 Karakter mellem salina og gracilis og dog betragte 

 dem som særskilte Arter. 



Sammenlignes de grønlandske Exemplarer af A. gracilis med 

 den Form af A. salina, som jeg har haft til Undersøgelse, da 

 fremtræde de to Former med helt forskelligt Præg, og sammen- 

 lignes Halebladene af A. gracilis med de forskellige Tegninger, 

 Schmanke witsch (64) T. VI giver af Artemia salina's Hale- 

 blade, naar Dyrene have været udsatte for Vand af forskellig Salt- 

 holdighed og Temperatur, da vil man se, at hos ingen af dem 

 haves den Form, som Halebladeue have hos A. gracilis ; ogsaa 6te 

 Endit ligner ikke den, Schmankewitsch afbilder. Den Form, jeg 

 har haft for mig, ligner ubetinget den typiske Artemia salina 

 mest, navnlig hvad Halebladene angaar, hvorimod den, hvad 6te 

 Endit angaar, afviger meget stærkt. 



Schmankewitsch gaar saa vidt at mene, at Artemia og 

 Branchiuecta ere Udviklingsformer af hinanden. Han siger (64) 

 S. 108: „Man kommt unfreiwillig auf den Gedanken, dass die 

 gewöhnlich in Salzwasser von sehr starker Concentration lebende 

 Artemia eigentlich nichts anderes sei als eine unter dem Einflüsse 

 ihrer Umgebung degradirte Form von Branchipus". (Den Branchipus, 

 Schm. omtaler, er Brancliipus ferox M. Edw., der i Folge Verrill og 

 Packard er lig Branchinecta fei-ox, Packard (52) S. 335). Schm. 

 har sikkert Eet i, at der ikke er nogen Karakter, der holder Artemia 

 ude fra Branchinecta. Naar Packard, der S. 335 iøvrigt indrømmer 

 dette, fremhæver som ogsaa Simon {66) S. 419. at den geografiske 



