80 



suppleret efter min. Det er aldeles aabenbart, at det er miu 

 H. Reinhardti; naar Hr. Girard imidlertid betegner den som 

 H. groenlandicus Ehdt., beror dette paa, at han mener, at dette 

 kommer ud paa ét. Han fremsætter nemlig den Formodning, at 

 den ældre Reinhardt er kommet til at tillægge sin Himantoloph 

 9 Eygfinuestraaler, fordi han har talt hver af de 4 klovede 

 Straaler som to enkelte. Han gaar i denne Henseende til den 

 modsatte Yderlighed af Professor Th. Gi II, som*) mente, at en 

 slig Tudsefisk med 9 og en med 5 Rygfinnestraaler kunde ikke 

 blive staaende i samme Slægt, og derfor tildelte min H. Reinhardti 

 et nyt Slægtsnavn {Corynolophus). Men ligesom jeg maatte^) be- 

 tegne denne formentlige Forbedring for under alle Omstændigheder 

 kommende altfor tidlig, maa jeg nu betegne Hr. Girards som 

 kommende bagefter. Jeg har nemlig selv i min første Afhandling 

 om denne Slægt (S. 12 = 318) fremsat denne Tydning som tænke- 

 lig, men tillige hævdet, at det ikke ret vel gaar au at fastholde 

 den, da Eeinhardt udtrykkelig siger, at „allerede den anden 

 Straale er tvedelt", hvilket bestemt antyder, at med Undtagelse af 

 den første, der er udelt, maa de andre 8 (eller dog de fleste af 

 dem) have været tvedelte. Der er ingen anden Forstaaelse af 

 Ordene mulig, naar man ikke vil opstille Forudsætninger, der maa 

 synes utilladelige. Som Sagen stod og fremdeles staar, er og bliver 

 det sandsynligt, at H. groenlandicus virkelig har havt 9 Ryg- 

 finnestraaler og saaledes er artsforskjellig fra H. Reinhardti. At 

 det er paa dette Forhold, jeg har lagt Hovedvægten og ikke paa 

 Pandeduskens Variabilitet, vil sees af min første Afhandling paa 

 anførte Sted — ogsaa af det franske Resumé — og af min anden 

 Afhandling S. 3 (925). At Slægtens oprindelige, t}-piske Art 

 imidlertid foreløbig bliver at henføre til species duhias , er ganske 

 vist en fortrædelig Omstændighed. 



1) Proceed. Un. St. Nat. Museum. 187S, p. 218—19. 



2) Videnskabelige Meddelelser fra deu naturhistoriske Forening. 1870— ÖO, 

 p. 68. 



