75 



ved „British Museum", som netop i disse Aar er beskæftiget med 

 Udgivelsen af det omtalte Slaugekatalog. Dette gav Anledning til, 

 at Hr. Bouleuger i en lille Artikel i „The Zoologist'' om Coro- 

 nella austriaca udtalte som følger: „The startling record of a 

 Danish specimen over 4 feet long (1280°"") by S. is possibly based 

 on some exotic specimen escaped from confinement, the more so 

 as the number of its ventrals is outside the known range of varia- 

 tion in C. austriaca'''' . At den omhandlede „Hasselsnog" (den i 

 Seminarie-Samlingeu i Skaarup) ikke kunde være en udenlandsk, af 

 et Menageri undsluppen Slange, var os klart nok; men det kuude 

 nu ikke længere udsættes at faa Spørgsmaalet klaret og Tvivlen, 

 der viste sig vel grundet, hævet. Efter Aftale med Museet bleve 

 Exemplarerne i Skaarup Seminariums og i Herlufsholms Samling — 

 hvilket sidste hidrører fra Melchior — ■ beredvilligt indsendte til 

 Undersøgelse. Da min Tid netop var optaget paa anden Maade. og 

 jeg ikke vilde siuke Sagen, bad jeg Viceiuspektor Winge om at 

 assistere Hr. Sarauw med Undersøgelsen, der meget hurtigt, efter 

 anstillet Sammenligning med sikre Exemplaier af Coronella austriaca 

 og andre glatskællede europæiske Suogeformer, gav det tildels noget 

 overraskende, men aldeles sikre Svar, at de 3 nu jævnsides liggende 

 sydsjællandske „glatte Snoge" eller „Hasselsnoge" vare: ikke den 

 os paa alle Sider omgivende Coronella austriaca, men den saakaldte 

 „Æskulapslange" (Coluber Æsculapii eller C. longissiinus Laurenti, 

 Elaphis flavescens hos Leydig o. s. v.) — en Slange , der hverken 

 er kjendt fra Norge, Sverig eller England, og fra Tydsklaud, hvor 

 dens Forekomst er meget lokal, ikke nordligere end Schiaugenbad 

 (i Taunus) og Trier. Yel har den været angivet fra Thüringen og 

 Harzen (Giebel), men dette har vist sig at bero paa en For- 

 vexling — netop med Corondla austriaca'')! Der er ved denne 

 Sag endnu det at bemærke, at „Æskulapsnogen" eller „Hassel- 

 snogen", „Hasselormen" eller „Haslingen", som vi vel gjerne kunne 

 vedblive at kalde den, selv om denne Benævnelse maaske oprindelig 



M Jfr. Brehm og Leydig (1. c). 



