107 



Øerne, er det dog et Forhold, man i denne Sammenhæng kan hen- 

 lede Opmærksomheden paa. 



Som Resultat af disse mere almindelige Betragtninger kan 

 vistnok dette siges: Et Lands Fersk vandsfauna egner sig 

 i yderst ringe Grad til at afgøre noget om, til hvilken 

 større zoologisk Region Landet hører. Har man 

 isolerede Landomraader for sig som i dette Til- 

 fælde Grønland, og man da ønsker at vide: i hvad 

 Forhold staar det omtalte Lands Ferskvandsfauna 

 til omgivende Landes, da raaa man vistnok først 

 og fremmest spørge om: i hvad Retning gaar Fugle- 

 trækket? 



Efter Holbølls Angivelser komme de fleste Trækfugle til 

 Grønland fra Amerika; fra Europa skal der endog i alt kun 

 komme 5. Trækket fra Amerika til Grønlaud foregaar imidlertid 

 paa den Maade, at Fuglene i Foraarstideu søge langs Amerikas 

 Kyst en meget lang Strækning og først højt mod Nord sætte over 

 Davisstrædet, hvorimod de om Efteraaret paa Trækket Syd paa saa 

 længe som muligi søge langs Grønlands Kyst og først sent sætte 

 over Davisstrædet. Derved bevirkes, at der intet direkte Sam- 

 kvem bliver mellem Araerika og Sydgrønland. Naar derfor Prof. 

 Warming (73) S. 206 siger, ,,at Chancen for Indvandrhig af 

 Planter ved Fugle til Sydgrønland og de sydlige Dele af Øst- 

 grønland snarest er størst for de islandske eller de europæiske 

 Planter i det hele'', da gælder dette sikkert i lige saa høj Grad 

 for Ferskvandsfaunaen. At specielt Cladocer- og Hjuldyrfaunaen — 

 de eneste 2 Ferskvandsdyregrupper i Grønland, til hvilke vi have 

 bedre Kendskab — er saa rig, som den virkelig i Nord - Grønland 

 er, skyldes mulig netop det Forhold, at Fuglene sætte over Davis- 

 strædet saa højt imod Nord. Man kunde jo efter disse Forhold, 

 som Fugletrækket frembyder, have ventet, at Nord-Grønlauds Fauna 

 mere skulde have vist et amerikansk Præg, Syd- Grønlands et 

 europæisk, men som vi alt S. 128 have set, er dette ikke Tilfældet, 

 da næsten samme Arter forekomme i Nord- og Syd -Grønland. 



