145 



(2 — 3); herfra danner S i m o c ej) h a lu s ve tu lus dog 

 en Undtagelse. 

 3. Former, der som B o s m i n e r n e i Mellemeuropa ikke 

 synes at have skarpt begrænsede sexuelle Gene- 

 rationer, og hvor Individer med Hvileæg ikke 

 ere p a a v i s t e , have derimod i Grønland disse 

 Generationer regelmæssigt. 



I det store og hele kan det vistnok siges, at 

 det i Grønland og rimeligvis overalt i de arktiske 

 Lande er de kønnede Generationer, der ere de mest 

 fremtrædende, og at det er paa dem Artens Be- 

 varing er baseret, samt at mange af de biologiske 

 Ejendommeligheder (f. Ex. den store Frugtbarhed 

 i Sommerkuldene) ere faldne bort med Indskrænk- 

 ningen af p a r t h e n o g e n e t i s k e Generationer. 

 Til 1 maa bemærkes, at allerode We i s mann selv med rig- 

 tigt Blik for Forholdene har udtalt den Anskuelse, at mange af 

 de Former, der længere Syd paa have 2 Sexualperioder o: ere poly- 

 cycliske, højere Nord paa muligvis kun have 1 o: ere monocycliske. 

 Han udtalte dette kun som Formodning, og denne kan nu vel siges 

 at have bekræftet sig. Naar Spørgsmaalet bliver for de poly- 

 cycliske Arter, hvilken af de 2 sexuelle Perioder der er falden 

 bort, da kan der derom ikke være nogen Tvivl: Det er selvfølgelig 

 den sidste, Efteraarets kønnede Generation, som forsvinder. Det er 

 for det første indlysende, at Hvileæggene, der ere lagte det for- 

 rige Aar, hæmmes længere Tid i deres Udvikling end Tilfældet er 

 hos os, idet de ferske, stillestaaende Vande tidligst tø op paa den 

 ovenfor valgte Strækning af Grønlands Kyst i Begyndelsen af Juni, 

 og Hvileæggenes Udvikling fortsættes vel der, saavelsom her, først, 

 naar Vandet er tøet op. Regnes dernæst gennemsnitlig til Ud- 

 viklingen af en parthenogenetisk Generation fra det Øjeblik af, at 

 den som Æg er traadt ind under Moderdyrets Val vier, og til de af 

 disse Æg udviklede Dyr selv ere begyndte at producere Æg, c. 14 

 Dage — hvad der i al Fald hos os synes at være det normale for 



Vidensk. Medd. fra den naturh. Foren. 1894. 10 



