200 



Fjeldene, men alle disse Planter voxe saa spredt, at Grustiaderne 

 paa Afstand synes næsten eller helt nøgne. Paa nært Hold frem- 

 byde de derimod et venligt Skue med de mange hvide Blomster og 

 de smilende lyserøde Silène acaulis-T ixer. — Jeg 'can ikke undlade 

 her at meddele en Optegnelse i min Dagbog fra 26. Juni 1888, 

 angaaende denne smukke Karakterplante for de islandske „Helår". 



„Sileiie acaulis staar ^) nu i sin fulde Pragt. De fra lyst til 

 noget mørkt violette Tuer med sine Hundreder og Tusender — paa 

 en Tue talte jeg 2300 — af Blomster kaste paa flere Steder et 

 blaaligt Skær over de ellers saa nøgne „Melar". Paa en flad 

 Grusmark af temmelig stor Udstrækning netop der, hvor Vatnsdals- 

 hâlsen taber sig i Lavlandet mod Nord, lagde jeg Mærke til, at 

 Vejen, som jeg fulgte i sydøstlig Retning, dannede en Grænselinie 

 mellem to Felter af noget forskelligt Udseende, et norden for Vejen, 

 blaanende af de forholdsvis tætte Silenetuer, og et andet sønden for 

 Vejen liggende Felt, tilsyneladende blottet for disse. Jeg indsaa, at 

 dette ikke kunde være Tilfældet, og opdagede snart, at Grunden til 

 denne tilsyneladende Grænse til Dels var den , at Blomsterne kun 

 vare udfoldede paa Sydsiden af Silenetuerne, men især var Aarsagen 

 den , at de fleste af Tuerne vendte hele deres blomstrende Flade 

 lige imod Syd. Disse hvælvede Puder stille sig nemlig i Reglen 

 paa vejrhaarde Steder halvt paa Rand i Læ af en mindre Sten eller 

 en anden lille Forhøjning eller Tue, enten dannet efteihaauden af 

 Planten selv eller den har været tilstede i Forvejen. Da denne 

 „Melar"strækning hælder svagt mod Nord, have de barske Norden- 

 vinde og vilde Snestorme , der om Vinteren idelig stryge hen over 

 den, i Tidernes Løb tvunget Silenetuerne til at søge Læ og de 

 fritstaaende til at indtage denne Skraastilling mod Syd. Naturligvis 

 er dette ikke allevegne Tilfældet, men til hvilket som helst Verdens- 

 hjørne Tuerne vende, saa er det en Regel, at Blomsterne udvikles 



M Det bør bemærkes, at Aaret 1888 var «Isaar», Foraarot usædvanlig 

 koldt og Vegetationens Udvikling derfor yderst langsom. S. acaulis 

 er ellers i fuldt Flor i første Halvdel af Juni og endog sidst i Maj. 



