219 



efter. Det var ikke, som det ellers beskrives ved Fuglefjeldene 

 saaledes, at Taterak'erue ynglede nederst i et Lag, de større 

 Maager derover i et andet Lag. Ved Foden af Fjeldet ynglede 

 ingen Tejster.^) Opad Fjeldet imellem Rederne groede talrige 

 Kvaner fÅrcliangelica officinalis) og enkelte Eøn fSorbus amein- 

 canus). 



Af yngre ikke lulfarvede Fugle saas kun meget faa ved Arsuk 

 og langs Kysten Foraaret og Sommeren igjennera.-) De maa 

 væsentligst opholde sig helt ude i det aahne Hav; dog ses paa 

 Rejserne over Atlanterhavet ogsaa forholdsvis faa yngre Fugle. 



De yngre Fugle fælde vistnok hele Sommeren igjennem; idet- 

 mindste vare nogle, der bieve skudte i Sommermaanederne i Fæld- 

 ning. — De fleste af de gamle Fugle vare i Vinterdragt i Begyn- 

 delsen af September. 



Larus glaucus Bruun. 

 Graamiiage. 



Larus leucopterus Faber. 

 Hvidviuget Maage. 



Hvorvidt man for disse Fugles Vedkommende har at gjøre 

 med kun en eller to Arter, tør jeg ikke afgjøre. Dog anser jeg 

 de hidtil opstillede Artsmærker, der jo ogsaa variere meget hos 

 de forskjellige Forfattere, for lidet tilfredsstillende og ikke tilstræk- 

 kelige til at drage en skarp Adskillelse mellem 2 Arter. Er det 

 saaledes i hvert Tilfælde forbundet med stor Vanskelighed at ad- 

 skille to Former, naar man har Fuglene i Haandeu, er det efter 

 min Mening fuldstændig umuligt at afgjøre, til hvilken Form et 

 Individ hører, naar man ser det paa Afstand. Man ser nogle ikke 

 synderlig større end Larus canus og nogle saa store som Larus 

 marinus, men mellem disse findes talrige Overgange, og i Levevis, 



^) Holbøll angiver, at der altid yngler Tejster ved Foden af FugleQeldene. 



^j Paafaldende er det, at der ved Fuglefjeldet kun saas en ikke udfarvet 

 Fugl, medeus Collet («Fugleliv i det arktiske Norge«) angiver, at ved 

 et Fjeld i Norge, hvor der ynglede en Mængde af disse Fugle, saas 

 8 — 10 ikke udfarvede for hvert vnprleiide Par. 



