260 



som forholdsvis ny Kolonier, udsendte af den sydlige Stamkoloni, 

 hin Syd for, denne langt Nord for Ækvator i det Stille Ocean. 

 Ora den første Arts Udbredelse vides endnu kun yderst lidt; den 

 sidste derimod har utvivlsomt taget fast Bo i den nordlige Del af 

 Oceanet. — Rigtigheden af denne Betragtningsmaade forudsat, er 

 herved givet endnu et Bevis for Artens Evne til at lempe sig 

 efter ny Omgivelser og nyt Klima, endnu et Vidnesbyrd om, at 

 det Omraade, hvor den finder tilstrækkelig Føde, maa have en 

 meget vid Udstrækning og kun i ringe Grad være afhængigt af 

 den geografiske Bredde. — 



Alle de tidligere gengivne Beretninger stemme overens i, at 

 Myggenæs-Albatrossen trak bort med Sulerne om Efteraaret (i No- 

 vember) og vendte tilbage mod dera om Foraaret (i Februar). Fra 

 andre Steder vides næsten intet om Albatrossernes Vandringer. 

 Det er sikkert nok, at de efter endt Yngletid forlade Kolonierne, 

 og at de Kosten af Aaret flyve over Havet og sandsynligvis sove 

 paa Havfladen (jvf. Hutton^^)); deres Vandringer ere saa vidt- 

 strakte, at de indenfor visse Breddegrader spænde over Jordkloden. 

 Men om disse Vandringer have Karakteren af et regelmæssigt 

 Træk eller blot ledes snart i én Retning, snart i en anden af en 

 tilfældig forefunden Rigdom paa Føde, er endnu ikke ganske fast- 

 slaaet. Dog siges det om Arterne i det nordlige Stille Hav, at 

 de til visse Aarstider vise sig i Havet omkring Kamtschatka og 

 og Ochotsk og efter nogle Ugers Forløb atter drage Syd paa; dette, 

 i Forbindelse med Myggenæs-Albatrossens Adfærd, kunde maaske 

 tyde paa, at Vandringerne ere mere end blot tilfældige. — 



En meget væsentlig Side af Fuglens Liv er endnu ikke belyst. 

 Paa Spørgsmaalet om den har ynglet paa Myggenæsholm, svarer 

 Hr. Bergh's Hjemmelsmand afgjort nej, medens baade Hr. Joensen 

 og Hr. Abrahamsen forsigtigvis sige, at „det kan ikke vides med 

 Vished". Det kan dog ikke nægtes, at det vilde være meget 

 mærkeligt, om Fuglen frivillig i den lange Aarrække havde givet 

 Afkald paa Yngledjiften. Og hvad skulde vel Aar efter Åar have 

 ført den tilbage til den selv samme 0, udon netop den Drift, der 



