262 



luiiidat on Gauy har været ledsaget af eu Mage; iiiuu ikke den ved 

 Spitzbergen dræbte Albatros, en helt udfarvet, altsaa yngledygtig 

 Fugl af samme Art. skulde være fulgt med den op under de nord- 

 lige Breddegrader? Hvis ikke, saa maa den dog i hvert Fald, paa 

 sin Vej til Spitzbergen, være kommen forbi Færøerne. — I denne 

 Sammenhæng bør ogsaa omtales en Iagttagelse af Harvic-Brown, 

 offentliggjort i „The Zoologist" (Septbr. 1894, pp. 337— 338): paa 

 Højden af Orkneyøerne, 4 — 5 Mil fra Laud, saa han 18. Juli 1894 

 en utvivlsom Albatros af samme Størrelse som Myggenæsfuglen, 

 men afgjort en ung Fugl („distinctly an immature bird"); maaske 

 en voxen Unge af Albatrossen paa Myggenæsholm ! — 



Men kan en Albatros baade leve i mange Aar paa Færøerne 

 og yngle dér, ligger det Spørgsmaal rigtignok overmaade nær, hvad 

 vel Grunden "kan være til , at denne Fuglegruppe ganske mangler 

 Kepræsentanter i den nordlige Del af Atlanterhavet. Den tæller 

 jo Arter i det nordlige Stille Hav (nu og da helt op til 64V2°N.), 

 i den sydlige Del af samme Ocean saa vel som i den sydlige Del 

 af Atlanterhavet; blot i den nordlige Del af dette Verdenshav 

 mangler den helt, i alt Fald i Nutiden*). Paa den Art „Uligheder 

 i geografisk Udbredelse" er der imidlertid mange Exempler; for 

 blot at nævne et enkelt: Hvad er Aarsagen til, at Hypolais icter'ma 

 og Alauda crlstata ere almindelige Ynglefugle paa denne Side af 

 Kanalen, men meget sjældne og tilfældige Gæster i Storbritannien? 

 Grunden til den^e „Lunefuldhed" i Udbredelse, der kan træffes 

 blandt Fugle saa vel som i andre Hvirveldyrklasser, blandt Familier 

 saa vel som hos Slægter og Arter, er lige vanskelig at finde, hvad 

 enten Sagen betragtes fra et biologisk eller et geologisk Synspunkt; 

 den Tid, der bringer en tilfredsstillende Løsning af disse zoogeo- 

 grafiske Gaader, er sikkert endnu meget fjærn. ■ — For Albatrossernes 



*) Af Lydekker's Diomedea umjlica (Quart. Journ. Geol. Soc, Vol. XLII, 

 1886, pp. 366, 367, fig. 2; og: Cat. Foss. Birds Brit. Mus., 1891, pp. 

 189, 190, fig. 42), fra den øvre Pliocæn (Ked Crag) ved Foxhall, Suffolk, 

 kendes kun én Tarsalkuogle med tilhørende 1ste Led af 4dc Taa. 

 Myggenæs- Albatrossens llistorie viser, at man bør^være forsigtig med 

 at drage Slutninger af et saadant enkelt Fund. 



