23 
År efter annat anlände verkligen från honom flera „cen- 
turier“ af de iitlofvade mineralierna, merendels beledsagade 
af förbindliga skrifvelser, deri han bl. a. (1836 ^/g) förklarade 
sig stolt „dass mein Yaterland, wenm auch durch tausend- 
jährige Trennung entfremdet, mich gleichwohl mit einem 
Lande befreundet, das mit demnieinigen einst von geniein- 
schaftlichen Stammvätern entsprossen“. I tillkännagifvandet 
(1841 20/g) om 7;de centuriens afgång säger han sig ha under 
händer ett arbete kalladt „Die evangelischen Jubeljahre des 
XIX Jahrhunderts“, och anhåller af sådan orsak om de fin- 
ska medaljerna öfver reformationfesten 1817 och öfver uni- 
versitetets andra sekularfest 1840 jemte inslående litteratur. 
En sådan kunds önskningar ville konsistorium gerna 
uppfylla. Beträffande den kejserliga bondemedaljen af 1830 
mötte dock det hinder, att kabinettet blott egde ett exem- 
plar deraf (jfr I, 100), hvilket icke kunde aflåtas. Men i stället 
öfversändes finska hushållningssällskapets både belönings- och 
s. k. Ahlmanska jeton, förutom numrer af tidningarna Turun 
Viikkosanomat, Oulun Yiikkosanomia och Sanansaatuja Yii- 
purista. Härom afgående skrifvelse (1835 — hvaraf 
Zipsers redan anförda framkallades, — erinrar hufvudsakli- 
gast om det deltagande, finska universitetet fått röna från 
skilda håll, tilläggande: „Auch unter dem Yolke, welches 
obgleich einst von gemeinschaftlichen Stammvätern mit dem 
unsrigen entsprossen, aber durch tausende von Jahren ge- 
trennt und entfremdet worden, unter den Ungrern, schätzt 
das Consistorium in Ew. Hochwohlgeborenen einen Freund 
und Beförderer wissenschaftlicher Bildung in Finland“. 
Hade man tyckt sig berättigad förutsätta någon finsk 
språkkännedom hos emottagaren, så visade sig denna väntan, 
hvaraf skrifvelsen utan tvifvel lånat sin patriotiska anstryk- 
ning, fullkomligt illusoriska. På hans begäran måste nämli- 
