30 
Ännu åren 1841 och 42 voro ganska inbringande, tro- 
ligen delvis genom återverkan från universitetets 1840 firade 
minnesfest. Också blef det under loppet af 1842 nödigt 
att förse kabinettet med tvenne nya vitriner (jfr prot. 7io 
§ 23). 
Deremot inträder med och efter 1843 en påfallande 
afmattning. Man synes berättigad att bland dess medverkande 
orsaker antaga, det prefektens energi nedstämts genom in- 
träffade personliga missöden, särskildt en större eldsvåda i 
hans boning (1843) och tilltagande sjuklighet. Såsom redan 
antydts upphöra redogörelserna öfver kabinettets tillväxt helt 
och hållet med 1845, då endast 2 numrer deri äro anteck- 
nade. Året förut nämner väl konsistorii protokoll (för ^7io § 
6) i förbigående ^universitetets myntkatalog^, men vi finna ej 
ett spår att dermed finge förstås annat än sagda tillfälliga 
förteckningar. Intet under derför, om efter Linséns död 
(1848 ^7ii) kabinettets tillstånd, vid inventeringen till annan 
prefekt lemnade rum för åtskilliga påminnelser (se följ. 
kap.). 
Må slutligen till vår krönika för denna period erinras 
om konsistorii år 1846 (se prot. § 7) vidtagna åtgärd 
att för universitetets samlingar i gemen anställa en särskild 
agent. Då nämligen från S:t Petersburg en dylik funktionär 
sjelfmant och utan kostnad erbjudit sig och utverkat en för- 
frågan från kansler, kunde ett afböjande från konsistorii sida 
icke gerna komma i fråga. Mannen var dåvarande kommerse- 
rådet, slutligen kollegiirådet Vilh. Löwenstimm (f 1862 
V 12 ), d. hofjuvelerare, hvilken förmäles ha trott sig icke 
bättre kunna använda sina betydande rikedomar, än på för- 
värfvande af ordnar och titlar — i vetenskapens tjenst. Verk- 
ligen blefvo med åren hans förtjenster äfven om den finska 
högskolans samlingar, hufvud sakligast genom direkta och 
