38 
byxor hos d:o; 2 st. mantlar hos cl:o; 2 par vantar hos d:o; 
7 st. runstafvar^. Detta var alt! 
Samlingarna förkofrade sig märkbart under de nya pre- 
fekternas uppsigt, nästan i täflan. Etnografiska museet blef 
visserligen ännu för de år, närvarande kapitel omfattar, och 
af orsak som redan antydts, ett stycke efter, men godtgjorde 
i nästföljande period det försummade genom så mycket an- 
märkningsvärdare framsteg. I sjelfva verket påkallade mynt- 
kabinettet snabbare tillgöranden. Framför alt var här en 
generel katalog af nöden. 
Mer än andra hade, till följd af lätt insedda svårighe- 
ter, de orientaliska mynten blifvit eftersatta. Ge i t lin bör- 
jade derför utan dröjsmål lägga hand vid deras ordnande 
och förtecknande. Arbetet gick långsamt, men i alla fall 
framåt. Att derutöfver specielare syssla med de vesterländ- 
ska mynten tillät hans af ordinarie embetsgöromål kring- 
skurna tid honom icke. Men han visste råd härför, och 
nödvändigheten att skafiå bot för det lägervall, hvari sam- 
lingen befann sig, gjorde konsistorium medgörligare än for- 
dom. Han äskade och erhöll verkligen ett yngre biträde, 
som för sin möda skulle salarieras. 
Tanken på en om ock anspråkslöst aflönad amanuens 
vid inrättningen skulle, om en sådan framstälts, ännu varit 
altför djerf; men ett interims förfogande ditåt lät dock höra 
sig. Vi få framdeles se samma procedere upptaget af pre- 
fekten för etnografiska museum, och det med ändå bättre 
framgång. Emellertid var det redan en stor vinst för kabi- 
nettet, att man vågade sig på en^ dittills i sitt slag oerhörd 
utgift för dess räkning. Man hade vant sig att vänta alt af 
den lönlöse prefekten ensam, så strängt sysselsatt af sin 
egentliga tjenst han månde varit. 
En lycklig händelse fogade, att på denna tid i Hélsing- 
