41 
1863, oaktadt sin under årens lopp starkt växande mängd, 
vanligen icke numrerade, hvarigenom innehållets konstate- 
rande med afseende å dess tillkomst betydligt försvårats. • ■ 
Deremot började Gei t lin från hösten 1850 att öfver 
kabinettets tillväxt föra kladd eller diarium, hvars pålitlighet, 
vid jemförelse med uppgifter från andra håll, väl består prof- 
vet. Summariska utdrag derur förekomma regelmässigt i 
rektorernes treårsberättelser. För de sista åren af hans pre- 
fektur (1860—62) finnas dessutom meddelanden från kabi- 
nettet införda i Finlands allmänna tidning. Samtliga dessa 
skrifter jemte konsistorii protokoll och universitetets stats- 
och brefböcker samt tillfälliga, dock allaredan vida oftare än 
förr i landets press förekommande hithörande motiser, utgöra 
källor för det följande. 
Kabinettets utveckling åren 1849—52 företer större lif- 
aktighet än på länge. Flera värderika numrer införlifvades 
med samlingarna. Derom kortligen här nedanför under bi- 
behållande af väsendtligen samma uppställning som hittills. 
Sålunda angifvas främst de numismatiska jordfynden, skänkta 
och inlösta, samt derefter öfriga acqvisitioner, skänkta och 
köpta, hvardera för sig. Andra slags arkeologiska till uni- 
versitetet ingångna föremål komma deremot icke vidare att 
beröras, derest de icke som hittegods beledsagats af mynt, 
hvilket dock påfallande sällan inträffat i vårt land. 
Myntfynden voro, efter ordningsföljd och härkomst- 
ort, 1849: från Helsinge, Åggelby, Monsas hemman, 4 duka- 
ter, 4 guld- och 1 silfverring samt åtskilliga äldre silfvermynt, 
hvaraf dock endast inlöstes (för 3 rub. 25 kop.) tre svenska 
fyramarksstycken 1698, 1710, 1715; från Hövinsaari holme i 
Vuoxen 1 svensk tvåmark 1669, skänkt af kronolänsman 
Krook i Räiselä; från Jääskis, under kyrkogolfvet, svenska 
och ryska silfvermynt, präglade på Johan IILs, Gustaf II 
