Aren 1853—63. Statuternas af 1852 nya bestämningar rörande mynt- 
kabinettet och etnografiska museum. Störingar genom Krimkriget 
1854 — 56. Landshöfding Stichsei tillämade donation. Samlingar- 
nas ringa tillväxt under sistsagda år. — 2. H. J. Holmbergs bemö- 
danden i och för etnografiska museets uppkomst. Vidare åt- 
gärder i samma syfte. — 3. Geitlin upplägger myntkabinettet 
ånyo. Kåkar i polemik. Verksam som numismatisk för- 
fattare. Afträder prefekturen 1863 Vs- Myntfynd. 
Gåfvor. Inköp. Högt besök i kabinettet. 
Genom de för universitetet utfärdade nya statuterna 
och staten af 1 oktober 1852, hvilka från början af följande 
år blefvo gällande, trädde kabinettet i delvis icke obetydligt 
ändrade förhållanden. Vi lägga visserligen icke någon vigt 
derpå, att inrättningen numera uppkallades „Mynt- Medalj- 
ocb Konstsamlingarna^, bvilken benämning qvarstod tills den 
år 1875 åter utbyttes mot den fortfarande här begagnade 
„Mynt- och Medaljkabinettet“. Men den i sistnämnda titel 
uttryckta begränsningen kan dock sägas redan ha blifvit vä- 
sendtligen förberedd i ocli med uppkomsten samt det officiela 
erkännandet af ett vid sidan af den forna enhetliga inrätt- 
ningen stäldt ^Etnografiskt Museum“. Också röjer det sig, 
att under ingående period de egentliga „konstsamlingarna“, 
liksom ända sedan 1840-talet, icke vidare tillgodosetts med 
nya föremål, utan togo dylika, vid då och då förekommande 
fall af gåfvor eller inköp, sin väg till etnografiska museet, 
derest de icke sökte sig till ritsalen, bvilken ock ändtligen 
ibågkoms med eget anslag. 
Årsanslaget så väl för kabinettet som för museet skulle 
hädanefter utgå med 100 rubel silfver, således med något 
