51 
uppackningen först med höstterminen sagda år kunde vid- 
taga. 
Berörda omständigheter gjorde tidskedet 1853 — 56 till 
ett af de, synnerligen för myntkabinettets förkofran, mest 
ogynsamma. Utom nyss påpekade rubbningar medförde krigs- 
oroligheterna äfven den, att deltagandet från allmänhetens 
sida för inrättningen, h vilket redan åberopade nya föreskrift 
i de nya statuterna synts egnad att lifva, tvärt om råkade i 
stagnation. Ett enda mer lofvande mellanfall gör härvid 
undantag, ehuru också deU under sin utveckling, blef full- 
komligt resultatslöst. Derom några ord. 
År 1854 anniälde rektor för konsistorium, att ut- 
redningsmannen i sterbhuset efter framlidne landshöfdingen 
J. Fr. Stichaeus (f. i Helsingfors 1778 f 1853 ^Yn ^ <^^6ss 
egendom Dampbacka i Askola kapell nära Borgå stad) till 
rektor aflemnat ett i boet förefunnet testamente, hvari uni- 
versitetet, och särskildt dess myntkabinett, blifvit rikligen ihåg- 
kommet. Handlingen vore väl af den aflidnes egen hand- 
skrifven och underskrifven, men befans odaterad och obe- 
vitnad samt dessutom innehålla på flere ställen ändringar och 
rättelser, gjorda med den aflidnes handstil i blyerts. 
Protokollet förmäler yttermera: „Och som uti detta do- 
kument blifvit förord nadt, att efter Testators frånfälle skulle 
K. Alex. universitetet tillfalla alla hans samlingar af böcker, 
manuskript, kartverk, plancher, porträtter, mynt och medal- 
jer, jemte 10,000 rubel silfver, hvaraf årliga räntan borde 
användas till lön för en docens eller amanuens, som vårdar 
samlingarna och i numismatiska vetenskaper undervisar de 
studerande, hvilka dertill hafva håg, äfvensom att längre 
fram, eller den 22 februari 1869, alla i sterbhuset, efter af- 
drag af särskilda legater, befintliga kontanta penningar och 
reverser, jemväl skulle till universitetet öfverlemnas, för att 
