55 
sändelse aldrig framkommit till denna ort. 1855 skedde i 
Haulio, Lehdesmäki rusthåll, ett högst märkligt fynd af en 
silfverhalsked med vidhängande kufiska och andra medeltids- 
mynt, hvarom åter till året 1863, då det inlöstes af univer- 
sitetet. Samma år (1855) hembjödos genom guvernörsskrif- 
velse af den till inlösen 704 i Paattis kapell, Urois hem- 
man, ur jorden upplöjda gamla svenska silfvermynt (valören 
och präglingsåret oangifna). Härstädes förlagda på universi- 
tetskansliet, återfunnos de först 1858, såsom det heter i 
svarsbrefvet af den ^sedan universitetets samlingar efter 
bortflyttningen nu åter uppstälts“, och sändes såsom obehöf- 
liga till haka. Dervid inträftade likväl det misstag, att 3 till 
fyndet hörande stycken om 1 Vs lod qvarglömdes, hvilka der- 
för, genom nytt bref af 1859 ^Vin inlöstes med 3 rubel silf- 
ver, „d. ä. med mer än dubbla värdet“. 
2 . 
Ofvan anförda större och mindre fakta tala, också de, 
rätt tydligt om krigets störande verkningar. Lyckligtvis 
motsvarades de sedan freden återvändt, såsom äfven ofta 
förr i vår odlingshistoria sig företedt, på alla håll af desto 
intensivare bemödanden och åtgärder till godtgörande af det 
förlorade eller försummade. Ännu märkbarare och tidigare 
än från kabinettets sida, framträder dock denna företeelse på 
syskoninrättningens, det etnografiska museets, arbetsfält. 
Med afseende härå hafva vi ock, ehuru museet allaredan förde 
en sjelfständigt afskild tillvara, trott oss höra egna dess högst 
betydande, eller till och med grundläggande, utveckling under 
förevarande tidrymd några ögonkast, och det så mycket hellre, 
som vissa från det samma utgångna impulser utöfvat ett 
mer eller mindre direkt infiytande på kabinettet. 
