68 
I! 
Friis, af statsrådet St. Baranovski, af kofferdikapten Möl- 
ler och af hofrådet Löwenstimm. 
Året 1860 ihågkoms kabinettet med inalles omkring 
350 skänkta mynt och medaljer. Gifvare voro possessionaten 
Fr. af Björksten (1 medalj samt 37 m 3 mt, alt i silfver), 
pastor J. F. Svinhufvud (21, delvis sällsynta, turkiska o. a. 
silfvermynt), apotekaren Alex. B ä c k e r, målaren L e v a n d e r 
i Torneå, vicekansler baron B. Munck (1 förgyld silfverme- 
dalj öfver Gustaf II Adolfs död^^), sällsynt), ståthållaren i Po- 
len (1 stor medalj i silfver öfver medikokirurgiska akademins 
i Varschau instiftelse 1857), prosten Hellén, kandidaten 
K. L. Lindeberg, pastor Peronius i Lifland, hofrådet 
Löwenstimm, kapellanen Bredenberg, apotekaren Sa- 
li n g r e , guldsmeden T h u r e s o n i Åbo, kofferdikapten K. J . 
Sundman i Lovisa. 
^0 Geitlin skrifver derom i Finl. Allra. Tidn. 1860 n:o 130: 
„Denna högst sällsynta raedalj är väl i hufvudsak lika raed den af 
Brenner X, 2 afbildade, hvarat kabinettet eger ett attryck i bly, 
men skiljer sig derifrån icke blott genom årtalet i omskriften, som 
här är 1633, hos Brenner 1634, utan ock genom de figurers ställning 
och utstyrsel, hvilka öfver den i en triumfvagn sittande konungens 
hufvud hålla lagerkransen; den till höger om konungen stående, som 
föreställer religionen, bär icke, såsom i de vanliga exemplaren, någon 
bibel vid altare med ett brinnande hjerta, utan blott korset och uppå 
hatten frihetens symbol. Figuren till venster föreställer här rättvisan, 
som synes af vågskålen, den han håller vid venstra handen; i Bren- 
ners exemplar afbildas i dess ställe tapperheten. Äfven saknas här 
bokstäfverne S. D. (initialerna till gravören Sebastian Dattlers namn), 
hvilka i Brenners exemplar finnas anbragta på triumfvagnens hjul. 
Äfven den under pegasernes fötter trampade hydran eller draken, 
som ses i de vanliga exemplaren, är här olika, jemte påfvens kros- 
sade insignier. Alla dessa olikheter finnas på frånsidan af medaljen. 
Åtsidan skiljer sig mindre betydligt^. — Se dock härom Hildebr. I, 
190 n:o 186, som icke ger medaljen högt värde. 
