70 
sessor Hj. Hallonblad (1 guld halfrubel från Katarina 
II:s tid ocli 4 svenska silfvermynt), Vetenskapsakademin i 
Stockholm (silfvermedalj öfver Leopold) samt konsul Hult- 
man i Ekenäs. 
Året 1863 var åter särdeles inbringande för samlingen, 
hvilken då erhöll i skänker inemot 800, om ock mycket 
blandade numrer. Att främst omnämnas förtjena de af sjö- 
kapten De Vienne förärade (se prot. 1^2 § 6), — 11 i 
silfver, 590 i koppar och 12 i tenn aftryckta, — hvaribland 
Gei t lin, i en kort redogörelse särskildt framhåller åt- 
skilliga orientaliska och antika, förut i kabinettet saknade. 
Sällsynta, såsom allaredan ur rörelsen försvunna, voro ock 4 
af kanslerssekreteraren grefve M. Wlad. Armfel t skänkta 
guldmynt af 1766, 1777, 1779 och 1832, det sistnämnda till 
5 rubels valör och prägladt af guld från de samma år upp- 
täckta Kolivanska grufvorna. Öfriga gåfvor voro: af magi- 
ster F. F. A him an (18 silfver- och 24 kopparmynt, de fle- 
sta tyska), tiskeriinspektor Holmberg, kronobefallningsman 
Stenbäck i Nykyrka, statsrådet Pipping (diverse ur den 
bekante Pohtos qvarlåtenskap), mamsell Jansson, ryska 
flnansministeriet (bronsmedaljen öfver Kysslands 1000 års 
fest), advokatflskalen 0. Martin, kofterdikapten Co nr a di 
och borgmästaren Jul. Nygren 3^). 
^0 I F- Vetensk. Soc:s Öfversigt V, 288 f. 
3®) Enligt en af cl:r A. Eeinholm uppgjord och i konsist. 1863 
Vio producerad samt numera i kabinettet befintlig förteckning skulle 
den Nygrenska föräringen innehålla bl. a. 4 guld- och 23 silfvermynt 
och medaljer. Deremot afgaf prefekten i k:m påföljande ^ 
den förklaring, att intet enda af gåfvans sålunda rubricerade numrer 
var i ädel, utan endast i kompositionsmetall. Detta bevisar, med 
hvilken försigtighet gifvares eller deras ombuds anmälningar stundom 
böra emottagas. 
