72 
versitetets kollektion innehöll. Det kan ej nekas, att anbudet 
varit frestande, derest icke priset stälts så afskräckande högt. 
Man kan derför icke undra, om prefekten, hvars ytt- 
rande infordradeS; utan särdeles betänklighet kort om godt 
afstyrkte inköpet. Det heter derom i konsistorii protokoll 
1858 2^/3 § 7: „Som professoren Geitlin, till hvilken särskild 
förteckning öfver samlingen blifvit aflemnad, efter tagen när- 
mare kännedom af densamma, nu förklarade, att universite- 
tet redan förut uti sitt myntkabinett eger det bästa och me- 
sta af hvad som finnes uti den nu erbjudna myntsamlingen, 
så fann konsistorium sig icke kunna å ifrågavarande anbud 
fästa något afseende“. 
Vi få längre fram lära känna ett nytt och allvarligare 
försök -till uppgörelse i samma sak, om ock äfven det afiopp 
utan framgång. 
Slutligen hör till historiken för år 1863 att omnämna 
en särskildt framstående händelse. H. M. kejsar Alexander 
II behagade nämligen under sin vistelse i och för öppnandet 
af den minnesvärda landtdagen i Finlands hufvudstad äfven 
besöka universitetet och, bland andra dess vetenskapliga in- 
rättningar, myntkabinettet. Åtföljd af hela sin svit försmådde 
den ädle fursten icke att i det öfverfylda rummet egna en 
god stund till betraktande af den till så väsendtlig del un- 
der högstdensammes kansleriat uppväxta samlingen. Synner- 
ligast ådrogo sig jemte Karl XII:s här upphängda kolossala 
med prydlig guldram under kongl. krona och insignier för- 
sedda kolossala porträtt (jfr sid. 17), de dyrbara af kejsar 
Nikolai förärade persiska guldmedaljerna (jfr I, 72) samt den 
rikhaltiga, i skildt skåp upplagda, Löwenstimmska kollektionen 
af ryska minnespenningar (jfr sid. 67) de höge besökandes 
uppmärksamhet. 
