namnes om bristande utrymme i kabinettet. Rättmätigheten 
af denna klagan låter lätteligen styrka sig. 
Samlingarna förvarades alt fortfarande (liksom ännu 
den dag som är) i samma, ifrån stora korridoren till höger 
omedelbart belägna hörnrum af 14 V 2 alns längd och 10^4 alns 
bredd, der de år 1832 blefvo inhysta (jfr I, 101). Kring 
väggarne sto do på golfvet, förutom pulpeterna eller vitrinerna 
A— D och tvenne större mahognyskåp med glasdörrar, inne- 
slutande det ena Löwenstimms medaljkollektion, det andra 
den lilla boksamlingen samt diverse undanlagda papper och 
effekter, jemväl två enkla målade bord med Porthans gips- 
byst (jfr I, 86) och Lipperts daktyliotek (jfr I, 88), samt 
vidare Gustaf IILs byst på piedestal (jfr sid. 17) och slutli- 
gen en klädeshängare. Midten af rummet upptogo de öfver 
2 Vs aln långa och 2 V 3 aln breda 4 dubbelvitrinerna E — ^I. 
Huru mycket bättre och spatiösare var icke kabinettet loge- 
radt redan i Åbo! (jfr I, 63). 
Man finner nogsamt af det sagda, att blott altför liten 
fri golfyta återstod i lokalen, som dock var bestämd, bland 
annat, äfven att emottaga besök af en skådelysten allmänhet. 
Dessutom voro de allra flesta vitrinerna, hvari likväl hufvud- 
sakligast endast mynt och medaljer i guld och silfver inord- 
nats (medan de i oädel metall förvisats till draglådorna), så 
smäckfulla, att de näppeligen tilläto ytterligare insatser. 
En eller annan af de sålunda uppkommande svårighe- 
terna måste här] något närmare påpekas. En sådan, väl af 
yttre men ganska besvärlig art, rörde uppstädningen. Så och 
då ibland annat skildt arbetsrum saknades, måste alla till 
samlingarna ankommande, ofta i bomull eller blår inlagda 
remisser öppnas i sjelfva kabinettet, hvarigenom dampar- 
tiklar kringspredos och äfven aflagrade sig på vitrinernas inre 
sammetsbeklädnad. Rengöringen, verkstäld förmedelst en 
