76 
liten belg och viska, erfordrade synnerlig varsamhet, att icke 
myntens eller etiketternas lägen deraf skulle rubbas. 
I detta sammanhang nämna vi ock följande, kr 1868 
på våren måste till och med hela kabinettet, der en grund- 
lig reparation från golf till tak förestod, utrymmas och sam- 
lingarna flyttas öfver korridoren till annan lokal. Dervid 
gjordes den ledsamma upptäckt, att flertalet af vitrinerna 
voro ett par tum bredare än dörren och endast genom att 
omstjälpas läto sig utbära. Man blef således tvungen att 
först tömma alt deras innehåll. För att icke nu mynten 
skulle råka i oordning, blef det nödvändigt att upprada dem, 
stycke för stycke, på enkom för ändamålet förfärdigade tunna 
brädskifvor, en hvar noga passande till sin vitrin. De full- 
besatta skifvorna förflyttades aktsamt undan och, efter verk- 
stäld reparation, till baka i kabinettet, hvarpå mynten upp- 
lades på sina förra platser. Detta sysslande kräfde hela på- 
följande hösttermin, ehuru prefekten dervid nitiskt biträddes 
af sin värderade elev, den unge orientalisten mag. K. F. 
Eneberg. 
Dessa och dylika praktiska olägenheter blefvo, ju 
längre det led, desto brydsammare, som samlingarna ovanligt 
starkt tillväxte, och det till stor del genom högst betydliga 
och prydliga föräringar (t. ex. de Simolinska), hvilka icke 
gerna kunde inlåsas i dunkla gömslen. Man vardt för ty 
redan vårterminen 1864 (se k:i prott. den Ve § 2) tvungen 
att minska det redan så knappa utrymmet med tvenne nya 
dubbelvitriner N — Q, — hvartill framdeles kommo yttermera 
tvenne R — T, en enkel och en dubbel, äfvensom en större 
och en mindre bokhylla, ett skrifbord, en tvättkommod, ett 
mindre bord för uppställning af den Stickelska myntramen 
samt tvenne större underlag för den hastigt tilltagande sam- 
lingen af skrymmande myntplåtar. 
