87 
Den omständigheten åter, att samlingens grundläggare för 
sin del bestämt den som föräring åt landets högskola (se sid. 
51), kunde ingalunda för henne utgöra en bevekelse till steg- 
ring af köpesumman. 
Okändt är, huru och till hvad pris den ursprungligen 
så sällsynt dyrbara kollektionen, utan jemförelse den största 
dittills i Finland sammanbragta, slutligen förskingrats. 
Här något om relationerna till Finska Fornminnesföre- 
ningen. Stiftad år 1870, på initiativ af några yngre vänner 
och idkare af antiqvariska forskningar, medförde denna före- 
ning icke ringa gagn för universitetets vidkommande samlin- 
gar, i ty att hon, af brist på egen lokal, till dessa öfverlät 
sina från skilda orter i landet rikligen ingående sändelser. 
Brorslotten tillföll visserligen det etnografiska museet, hvilket 
ock för egen del redan förut liksom alt framgent åtnjöt, 
låt vara merendels mot kontant vedergällning, landsmäns åtanke. 
Men äfven myntkabinettet bidade sin beskärda andel, såsom 
icke annorlunda kunde väntas af de åsigter i numismatisk 
väg, föreningens till allmänheten stälda upprop uttalat 
Å sin sida var äfven universitetets konsistorium (se 
prot. 1871 Vs § 9) benäget att visa det unga löftesrika sam- 
fundets sträfvanden ett välvilligt tillmötesgående. Förden- 
skull, och då föreningen med anhållan om understöd tillkän- 
nagaf sig sinnad att sommaren 1871 utsända en konsthistorisk 
expedition, afsedd för Åland och ett bälte från Åbo och 
Pargas till Ulfsby och Kumo, tilldelades henne för ändamålet 
ett bidrag, stort 1,000 mark, att utgå till hälften ur mynt- 
kabinettets fonder. 
**) Jfr i nästa kap. 
*0 Jfr Prospekt öfver Fornminnesföreningens Ändamål och 
Verksamhet, H;fors 1871, sidd. 30—33, särskildt om myntfyndens be- 
tydelse. 
