88 
Kabinettet kunde gerna visa sig frikostigt, då ock de 
gåfvor, hvarmed dess egna samlingar under decenniet rikta- 
des, voro ganska ansenliga. Bland dessa tilldraga sig för- 
nämligast trenne en större uppmärksamhet. 
Den första, hvilken anlände på våren 1864 från preus- 
siska kammarherren baron Alexander BathorSimolin var 
en verklig öfverraskning, och skulle varit det i än högre grad, 
derest den icke föregåtts af en skrifvelse från universitetets 
t. f. kansler, ministerstatssekreteraren grefve Alex. Arm fe It, 
upplysande dess närmaste anledning. Baron Sim o lin 
Enligt tyska genealoger, hvilka stöda sig på ett formligt 
rättsutslag af juridiska fakulteten i Leipzig 1852, skall denna slägt 
hafva utgått från och uppkallats efter ungerska orten Simony samt 
i rakt nedstigande led sammanhänga med den berömda ungerska 
ätten Bathori, hvarför ock dess medlemmar tillerkänts rätt att förena 
detta namn med sitt eget. Huru än härmed må förhålla sig, känner man 
något säkrare, att slägten på 30-åra krigets tid emigrerat, samt att 
en Mattias (Mikael?) Karl Simolin (f. 1639 f 1706) bosatt sig i Sverige 
eller Finland. Dennes son Johan Mattias Simolin (f. 1690 i Vasa, 
enligt annan uppgift 1684, död 1753) var sedan 1702 eller 1703 
inskrifven som student i Abo, kallades 1710 till kyrkoherde i Reval 
och gifte sig 1713 med Kat. Elisab. Rotkirch. Deras söner, de be- 
kanta diplomaterna Karl Gustaf (f. 1715 f 1777) och Johan Mattias 
(f. 1720 t 1799 barnlös) uppgifvas vanligen ha skådat dagen i Abo, 
men detta låter mindre troligt, enär fadren redan 1710 flyttade till 
Reval och der bodde till sin död. Ingenderas namn förekommer i 
det bevarade registret till Abo universitets matrikel, hvilket dock, 
såsom kändt, är ofullständigt. De baroniserades 1776 af polske ko- 
nungen Stanislaus August. En syster till dem, Charlotta Simolin, 
blef gift med fa drens efterträdare, kyrkoherden i Reval Joh. Roos 
(f. 1703 t 1790). En sonson till ofvannämnda baron Karl Gustaf Si- 
molin var kammarherren baron Alexander Henrik Bathor Simolin 
(f. 1800), om hvilken i texten. Han nämnes som lyrisk skald samt 
författare i heraldik och genealogi. För närvarande fortlefver slägten 
i flera linier, egande gods i Estland, Lifland och Preussen. 
