97 
tresse: den ena, räddad (1807) genom myntverket, dit den 
blifvit försåld för metallens pris, genom deri inlödda 1 Karl 
XII:s 4 karolinerstycke 1718 (jfr Berch p. 245) och 10 
samma konungs mynttecken, således väl fordom tillhörig nå- 
gon af hans hussar; den andra, ett gammalt arfvegods inom 
familjen Wrede, genom deri inlödda 4 silfvermedaljer, näm- 
ligen öfver Fahian Wrede 1696 [H. p. 80], öfver G. F. Creutz 
1786 [H. p. 213], öfver Hans Wrede af Svenska akademin 
1805 [H. p. 12] samt öfver C. G. Wrangel i ciseleradt ar- 
hete [H. p. 38]. 
Samlingarnas tillökning under i fråga varande fem år ut- 
gjorde således, enligt ofvanstående specifikationer, 4166 num- 
rer, deraf skänkta 2708 och köpta 1458 samt de på håda 
dessa summor fördelade myntfynden. 
Jemförelsevis mindre fördelaktigt ter sig kabinettets 
tillväxt under decenniets senare hälft, åren 1869 — 73. Ac- 
qvisitionerna uppgingo visserligen ännu till summa 3150 num- 
rer, men de hestodo till vida ringare delen af gåfvor (1181), 
och hland dessa blott färretalet mer framstående genom numis- 
matiskt eller metallvärde, medan inköpen (1969) betydligt öf- 
vervägde, livarför ock fondens behållning märkbart minska- 
des (se nedan). De närmare detaljerna inhemtas af följande. 
Myntfynden voro som vanligt, a) skänkta (184 
numrer), nämligen 1869 af gästgifvaren G. liäikelä 1 litet 
svenskt silfvermynt, från Janakkala; af doktor Reinholm 
1 revalskt mynt, från Bjerno, och 1 svensk kopparklipping, 
från Halikko, Åminne gårds egor; af doktor K. A. Boman s- 
son 20 kufiska mynt, från Saltvik, Åsgårda by, Sjöviks hem- 
man; 1870^'^) af inspektor E. Börtzell 4 smärre silfvermynt, 
^0 Jfr för det följande W. Lagns, Myntfynd i Finland, i F. forn- 
minnesföreningens tidskr. I, 44 ff. 
1 
