102 
P. W. Harald 3 smärre silfver- och 1 kopparmynt; af pro- 
visor Ignatius 2 tunesiska kopparmynt; af svenska kam- 
marherren Lilj enstolpe 1 konung Oskar III:s krönings- 
medalj; af finska vetenskapssocieteten 1 Norges tusenårs- 
medalj i hrons; af fornminnesföreningen 1 bronsmedalj öfver 
Skogman [H. p.] samt 69 diverse, mestadels kopparmynt; af 
kapten Nyberg 1 romerskt silfvermynt, funnet i Tiflis. 
Inköpta blefvo under åren 1869 — 73, förutom de nyss 
bland fynden anförda 1005 numrer (till 795 m. 6 p.), ytter- 
ligare 964 diverse mynt och medaljer, för en summa af 1323 
m. 54 p. Den Lindmanska samlingen (se strax nedan) ut- 
gjorde häri den ojemförligt största kontingenten. För öfrigt 
äro blott ett par numrer särskildt nämndvärda, såsom: 1 
exemplar (f. d. handlanden Linderts i Borgå) af den guld- 
medalj om 20 dukater, hvilken kejsar Alexander 1808 
förärade åt de honom i Petersburg uppvaktande finska de- 
puterade, inlöst för 300 m. (k:i prott. 1869 22/^2 § 6); silfver- 
medaljen öfver Borgå landtdag 1809, inlöst för 6 m.; 1 kon. 
Sigismunds dukat, inlöst för 11 m.; 1 tyska orientaliska säll- 
skapets jubelmedalj 1870, subskriptionspris 25 m. 
Pvedau år 1868 väcktes genom etnografiska museet un- 
derhanclling med slottspastor A. Lindman i Åbo om in- 
köp af hans för en summa af 1640 m. hembjudna dels etno- 
grafiskt-arkeologiska, dels numismatiska och mineralogiska 
samlingar (se k:i prott. ^Vio § 5j. Prefekten för kabinettet, 
som borde yttra sig öfver myntkollektionen, fann denna be- 
stå- af 930 (icke 984, såsom förteckningen angaf) numrer, 
deraf 4 i guld och platina, 368 i silfver och 558 i koppar 
m. m., samt på sin höjd kunna betalas med 820 m. Emel- 
lertid utanordnades, då slutliqviden år 1872 uppgjordes och 
museifonden redan befans mycket medtagen, ur kabinettets 
fond 947 m, 4 p. Detta var för visso sat superque. 
