108 
Så glädjande detta förhållande annars var, medförde 
det äfven månget bryderi. Lyckligare i detta hänseende än 
myntkabinettet, fick museet visserligen år 1872 sin trånga 
lokal utbytt mot en rymligare. Också erhöll det genom kon- 
sistorii bevågenhet förmånen att kunna använda extrabiträ- 
den för samlingarnas vård. Men då, jemte annat, dessa bi- 
trädens arfvoden måste utgå från inrättningens egna medel, 
råkade hennes drätsel i rätt J)edröfligt skick 
Det återstod för konsistorium intet annat, än att härom 
anmäla vid förberedelserna till den emotsedda nya staten, 
hvilken utfärdades 1875. Utgången blef den önskligaste: 
museets skulder gäldades ur annan fond; dess årsanslag höj- 
des från 400 till 1000 mark; för samlingarnas vård anstäl- 
des en ordinarie amanuens med lön af 1200 mark. Derjemte 
förändrades inrättningens officiela benämning, för att närmare 
ange dess omfattning, till ^Historiskt etnografiska museum^^. 
— På samma gång alfördes „Konstsamlingarna“ från sin, 
mer nominela än verkliga, förening med „Mynt- och niedalj- 
kabinetteU. 
Nu gick man vidare; konsistorium lät sig angeläget 
vara att på hvarje tänkbart sätt befordra det inhemska forn- 
studiets utveckling. Till samlingarnas båtnad anvisades, ut- 
öfver det förhöjda ordinarie anslaget, hvilket raskt förbruka- 
des gång efter annan rätt betydliga extrasummor. Mu- 
Eäkenskaperna uppvisa ännu år 1870 en behållning af 1228 
in. 27 p., hvilken dock följande år nedgått till 739 m. 21 p. samt 
derefter tillsvidare utbytts mot skuld, nämligen år 1872 med 231 m., 
år 1873 med 1744 m. 79 p., år 1874 med 4175 m. 47 p. År 1875 gäl- 
dades skulden ur tullmedelsfonden, hvarpå behållningen, genom an- 
slagets förhöjning åter steg till 194 m. 91 p. 
68 ^ 
