109 
I seet sattes i tillfälle att, på universitetets bekostnad, dels 
: genom resande landsmän göra värderika antiqvariska uppköp 
på egnade orter, dels representeras vid flera arkeologiska 
utställningar och sålunda tillgodogöra sig nya erfarenheter, 
' nya vyer. 
; Den vigtigaste hithörande konsistoriela åtgärden var 
‘ dock utan gensägelse hemställan till styrelsen om inrättande 
j af en extraordinarie prof(‘SSur i nordisk arkeologi, hvars inne- 
I hafvare tillika skulle, i egenskap af intendent för museet, 
„ordna och uppställa de arkeologiska och etnografiska före- 
målen, så att de verkligen komma universitetet och under- 
I visningen till godo“ (prot. 1877 Vl2 § 2). Sedan detta önsk- 
I ningsmål år 1878 förverkligats, kunde universitetet med fog 
i .hoppas, att alt var väl bestäldt och tryggadt åt detta håll. 
I Men allaredan stod en genomgripande reform för dörren. 
Parallelt med förberörda tillgöranden vid högskolan 
sysselsatte samma eller närskylda frågor, under en lång följd 
af år, äfven ständer och dagstiftning. Uppslaget dertill hade 
gifvits af etnografiska museets f. d. prefekt, kanslirådet Rein, 
som vid landtdagen 1867 hos ridderskapet och adeln inlem- 
nat en, sedermera af alla stånden omfattad, petition derom, 
att regeringen måtte förelägga nästa landtdag förslag till 
skyddslag för landets fornminnen. 
Ständermötet 1872 fick verkligen mottaga nådig propo- 
sition i sagda ämne, hvari öfvervakandet af alla inhemska 
forntida minnesmärken uppdrogs universitetets konsistorium. 
Dessutom inlemnades i preste- och borgarestånden särskilda 
petitioner i antiqvarisk syftning, såsom afseende dels förhö- 
jande af finska vetenskapssocietetens årsanslag med 27,000 
mark, bland annat, för aflönande af en arkeolog, (en meteo- 
rolog och en geolog), dels inrättande af en vetenskapsakademi 
för 7 olika ämnen, deribland arkeologin, dels inrättande af 
