110 
en akademi' för finsk historia och arkeologi rned en statsan- 
tiqvarie, hvilken institution tillika borde åhvälfvas de i re- 
geringens proposition konsistorium tilldelade åliggandena. 
Ständerna antogo den förstnämnda petitionen samt äfven re- 
geringens förslag, dock detta med några ändringar. 
Verkan af dessa ifriga ansatser vardt tillsvidare ganska 
ringa, eller blott den, att regeringen år 1874 höjde veten- 
skapssocietetens stat med 5000 mark, att användas jemväl 
för tillfälliga arkeologiska ändamål, hvaremot berörda lag- 
förslag, i dess äskade lydelse, icke stadfästes. 
Så stodo sakerna, när den årslånga landtdagen 1877 — 
78 sammanträdde. Man hade väntat ny proposition angående 
skydd för landets antiqviteter. Enär dock en sådan utehlif- 
vit, men petition derom och om särskilda dermed samman- 
hängande ämnen i stånden väckts och sakkunnigt motiverats, 
afläto ständerna en gemensam framställning af följande slut- 
yrkanden: ^a) om tillsättande af en statsarkeolog med till- 
räcklig lön och uppgift att ha inseende öfver landets forntida 
minnesmärken; h) att nådig proposition till författning an- 
gående forntida minnesmärkens fredande och bevarande måtte 
näst sammanträdande landtdag föreläggas; samt c) att uti 
den blifvande propositionen de åligganden beträffande forntida 
minnesmärkens fredande och bevarande, hvilka propositionen 
■ af år 1872 afsett att öfverlemna åt universitets konsistorium, 
blefve öfverflyttade på en af styrelsen utsedd arkeologisk 
kommission, hvaruti statsarkeologen såsom verkställande ledas 
mot komme att ingå“. 
Häraf föranledd, framlade regeringen till landtdagen 
1882 det begärda författningsförslaget, hvilket, för öfrigt af 
väsendtligen samma innehåll som enahanda proposition 1872, 
dock öfverlemnade den legala tillsynen öfver landets forn- 
minnen åt en blifvande arkeologisk kommission, i stället för 
