118 
Likaså kunna från föräringarnas område särskildt be- 
aktansvärda fall framhållas. Vi syfta mindre på de många 
spridda intyg, specialförteckningen härom innehåller, än på 
de tlerfaldt förekomna öfverlåtelserna till kabinettet af hela 
privatkollektioner. Bör ock dessas värde bedömas objektivt 
— och domen utfaller delvis sällspordt gynsamt, — så ega 
dock derutöfver äfven de på sjelfva samlandet nedlagda om- 
sorger och kostnader, icke mindre än det i och genom gåf- 
vorna röjda intresset för en publik inrättning, anspråk på er- 
kännande och erkänsla. 
Om det första här påsyftade fallet upplyser konsistorii 
protokoll 1875 Vé § 3. Då anmäldes, att en året förut i 
Heinävesi atiiden skräddaregesäll. Em an. Bergman, till 
universitetet testamenterat en samling af 618 diverse mynt, 
deribland 4 i guld, 136 i silfver och 476 i koppar. Några 
få befunnos vara moderna och orientaliska, men det största 
antalet antika. Såsom senare erfors, hade testator hopbragt 
sin skatt, den enda han egde, under arbete i S:t Petersburg. 
De utblottade omständigheter, hvari han dött, förmådde 
dock konsistorium att på hans äfvenså fattiga anförvandters 
enträgna bön för samlingen erlägga 300 mark, eller något 
mer än dess metallvärde. 
Nästa sförre föräring ingick år 1877. Den utgjorde en 
kollektion af 691 mynt och medaljer, hvilken enligt förord- 
nande af forne egaren, handlanden M. Näslindh i S:t Pe- 
tersburg, delegarne i hans efterlemnade sterbhus öfversände 
till universitetet. Dertill hörande pjeser, företrädesvis ryska 
dengas (580 stycken) från storfurstarnes tid, men äfven åt- 
skilliga andra, mest moderna europeiska, jemte 15 antika och 
4 orientaliska, äro hufvudsakligast (641 stycken) i silfver och 
välbehållna. 
Bedan följande år ihågkoms kabinettet åter med en 
