' 136 
(818 st.), år 1877 i Lemo skär (1240), år 1881 å Bolstaholm 
(850) och i Jaakimvaara (712), år 1884 i Paldamo (7(X)) 
in. fl. Anledningen till myntplåtarnes jemförelsevis ännu 
märkligare förökelse (med omkr. 300 st.), ehuru det till ka- 
binettet inlösta merendels blott utvaldes ur större antal er- 
bjudna, ha vi redan ofvanför (sid. 117) sökt utreda. 
Samtidigt med, och på samma sätt som mynten och 
medaljerna, d. v. s. dels genom gåfvor dels genom köp, till- 
växte jemväl bokförrådet i kabinettet. Bland gåfvor märkas^ 
förutom de till den Michelsonska donationen hörande (jfr 
sid. 120), förnämligast några skrifter insände af resp. författare, 
såsom Holmboe, Guldmynten fra Aak; Fl. Eomer, Fuhrer 
im ungar. Nationalmuseum, Budapest 1873; B. E. Hilde- 
brand. Svenska konungahusets etc. minnespenningar, D. 1 
Stil. 1874; J. I versen, Mejiajin . . . Emh. AjeKcaniipa IL C. II. 
1880; S. Ambrosoli, Gazzetta numismatica 1, Como 1881; 
samt ett antal smärre broskyrer, separataftryck och katalo- 
ger. — Inköpen åter utgjordes af v. Sallet, Zeitsch. L 
Niimismatik I, II; Svenska numismatiska föreningens Med- 
delanden, I — IX; Stjernstedt, Om kopparmyntningen i Sve- 
rige; Tornberg, Symbola ad rem num.; Dannenberg, Deutsche 
Miinzen, Berlin 1876; Havercamp (jfr sid. 135); B. E. Hilde- 
brand, anf. arb. D. 2 Sth. 1875; Jungk, Die Bremischen 
Miinzen, Bremen 1875; v. Pansner, Russlands Miinzen, Lpzg 
1836; C. R. Berch, Utkast etc., Sth. 1788. 
Vår historik har härmed följt den successiva utvecklin- 
gen af kabinettets samlingar från deras begynnelse ända till 
slutet af år 1887. En rekapitulerande hopsummering af 
samtliga till inrättningen under tidernas längd ingångna och 
der för närvarande bevarade numismatiska förråd är således 
i sin ordning. 
