143 
myntkabinetts förråd, för framtiden erhåller en värdig ocli 
tjenlig upplagsplats i sammanhang med nationalmuseets öf- 
riga nu- och forntids minnen. 
Hvad som för ändamålet äskas är ingalunda mycket: 
ett par ljusa salar af måttlig storlek och %t arbetsrum samt 
5 eller 6 nya vitriner. För billigare pris och på beqvämare 
sätt skall museet sannerligen aldrig kunna tillegna sig en 
lika värde- och omfångsrik samling. 
Vi tänka oss boflyttningen verkstäld som följer. Alla 
kabinettets skåp, hyllor och bord med deri eller derpå be- 
fintliga föremål, medaljer, myntplåtar, böcker m. m. intaga 
i den nya lokalen, såvidt möjligt och åtminstone till en bör- 
jan, enahanda anordning som hittills. Samtliga vitriner trans- 
porteras varsamt, utan att innehållet rubbas; till hvilken ände 
för den del af dem, som är bredare än dörröppningen i mu- 
ren denna hellre vidgas, än omstjelpning får ske. 
Sedan den nya lokalen försetts med erforderligt antal 
nya vitriner, vidtager uppläggningen. De signerade konvolut 
och askar, hvari enligt inventarielängden myntfynd bevaras, 
afskiljas tillsvidare för sig. Af innehållet i de öfriga, äfven 
som i de hittills blott för trängselns skuld i de gamla vitri- 
nerna tolererade separatkollektionerna, formeras mynt- och 
medaljserier efter länder och årtal, samt ädel och oädel me- 
tall. Söndrandet af nämnda kollektioner, till en del skänkta,.' 
till en del köpta, bör desto mindre möta betänklighet, som 
det påbjudes af öfversigtligheten samt vid gåfvorna intet för- 
behåll deremot blifvit gjordt, och dessutom de ursprungliga 
sam bestånden jemte tillkomsten nogsamt framgå af vidkom- 
mande förteckningar äfvensom, till sina hufvuddrag, af denna 
historik. 
•®) Jfr II, 76. 
