Yid en närmare bekantskap med det svenska medi- 
cinal väsendet kan man icke undgå att fästa sin uppmärk- 
samhet på den vigt man i äldre tider tillerkände de s. k. 
arcana eller hemligt hållna läkemedel. Icke blott att de- 
ras' upptäckare ockrade med dem på den stora allmänhe- 
tens bekostnad, man drog icke heller i betänkande att 
emot mer eller mindre rundlig ersättning erbjuda känne- 
domen om dem åt landets styrelse. Antalet af sådana 
specifika medel, hvilka under förra århundradet utbjödos 
till inlösen af staten, är sannerligen icke ringa. Den be- 
redvillighet, med hvilken dessa anbud emottogos och den 
lätthet, hvarmed belöningar för upptäckter på detta om- 
råde vunnos, kunde icke heller annat än locka till nya 
försök och nya meddelanden. Denna lättrogenhet hade 
visserligen sin rot närmast i naturvetenskapernas och me- 
dicinens outvecklade ståndpunkt, men man kan icke hel- 
ler aflägsna den tanken, att den ifver, med hvilken just 
under denna tidrymd fäderneslandets alla naturförhållan- 
den undersöktes, den svenska floran bearbetades och de i 
Sverige växande örternas egenskaper omsorgsfullt gran- 
skades, i sin mån särskildt bidrog att underhålla intres- 
set för upptäckten af nya läkemedel och tron på deras 
nytta. Hvad Linné, som hyllade satsen : „medicamentum 
curat speciem, rar o genus morbi “, tänkte om specifika 
medel,' framgår ur ett hans bref till Abraham Bäck af 
den 25 november 1754. 
11 
