181 



Axel (»■*). Denne Knop forskydes i et Stængelleds Længde indtil Basis 

 af det 5te Lavblad (n^). Dens 1ste Blad er et sædvanligt 2-kjøiet 

 Lavblad (n^ og /^ paa Figuren). Jeg iagttog og tegnede ved Hjer- 

 ting i 1886, at der er 2 Slags Rødder: 1) kraftige, dybt gaaende, 

 paa en lang Strækning ugrenede Sikkerhedsrødder (R paa Figuren), 

 der udspringe ved Grunden af de opstigende Skud og i et Antal af 

 1 — 2, sjeldent flere, og 2) talrigere, fine, yderst stærkt forgrenede, 

 sædvanlig saudbærende Birødderisær ved de andre Bladfæster. Dette 

 Forhold, som jeg senere har iagttaget overalt, hvor jeg har under- 

 søgt Planten, er omtalt af Buche nau I.e. De lange og kraftige 

 Rødder skulle aabenbart særligt tjene til at fæste ,og sikkre Skuddet 

 i dets Existens, de andre have vistnok blot Næringsoptagelse til 



Fig. 24. Carex arenaria. Bladtværsnit. 



Ä, Tværsnit af en Bladplade. B, et Stykke af samme, visende eu Led- 



ningsstræng med dens Skeder, deu store Overhud, mekanisk Væv og det 



tyndvæggede, i Assimilationsvævet liggende Væv (Vandvæv?!. C, Basis af 



Furen midt gjenuem Bladet. D, Spalteaabuing. 



Formaal. At de første ogsaa kunne have til særlig Opgave, at 

 hente Vand fra større Dvbder, bør ikke tabes af Svne; i nogen 

 Dybde vil man altid i Klitterne træffe Fugtighed, selv om det 

 allerøverste Sand er ganske løst og tørt^). Bygningen af Bladet 

 hos Carex arenaria sees af hosstaaende Figurer med tilhørende 

 Forklaring. 



M Sammenlign Raunkiær 1. c. p. 359. 



