147 



atter det kjeudte Billede; Ligheden er her störst med X asperata, 

 bortset fra, at Dimensionerne her ere langt betydeligere. Over- 

 hudens Ydervægge ligge alle i samme Niveau. Palissaderne ere 

 korte, og et Længdesnit viser, at de helde. 



7. X. alata sp. nov. 



Bladene hos denne særdeles udprægede Art falde ved Torring 

 meget stærkt sammen og blødes ikke godt op. Deres Bygning har 

 mest tilfælles med Bladenes hos X. schizac/me; Ligheden viser sig 

 i det relativt svage Stereom , den jævne , ikke videre fortykkede 

 Overhud og de heldende Palissader, der her dog ere temmelig 

 korte. Forskjellen ses navnlig i Tilstedeværelsen af en særdeles 

 k;'aftig Ribbe noget indenfor Bladpladens Kant. Det er ikke selve 

 Kantuerveu, men derimod den odie eller 4de fra Kanten, som saa- 

 ledes udmærker sig ved sin uhyre, gule Stereommasse. Haarene i 

 Bladets Kanter ere her særdeles lange, og Midten af Mesofyllet 

 er i)artivis klorofylløst, klart, kollaberende Væv. 



Blomsterstaudens Skaft udmærker sig hos denne Art derved, 

 at de to Køle ere saa ualmindelig stærkt udviklede , saa at det 

 navnlig opadtil kan siges at være tovinget. I hver saadau Vinge 

 findos tre Karstrænge af den sædvanlige Bygning og med det 

 sædvanlige Udstyr. I Skaftet danner Assimilationsvævet en (paa 

 Tværsnit) meget smal Zone, hvorimod Stereomcylinderen er tem- 

 melig stærkt udviklet. Karstrængeue , hvis Sammensætning og 

 Lejring er som sædvanlig, udmærke sig ved deres store Kar og 

 (hver anden) ved den store Protohadromlakune. Stænglens indre 

 Marv er oblitereret og har givet Plads for en Lufttkanal. 



8. X. angiistifolia sp. nov. 



Denne Art har i Særdeleshed i torret Tilstand en stor ydre 

 Lighed med Ä. asperata, af hvilken man kunde holde den for en 

 smaabladet Varietet. Den anatomiske Undersøgelse , som jeg her 

 har været saa heldig at kunne foretage paa Alkoholmateriale, 



lu* 



