192 



Salix repens er ligeledes eu yderst almindelig Sandpiaute, 

 der navnlig ynder de fugtigere Lavninger mellem Klitterne og 

 Læsiden af Klitterne. Viborg omtaler den S. 15 — 17 og gjør 

 blandt andet opmærksom paa, i hvilken Grad den varierer efter 

 Voxestedet. Dens Grene danne meget let Eødder, og det træder 

 frem med største Tydelighed, hvorledes de ofte kredsrunde Tuer af een 

 til flere Fods Diameter, som den danner, fremkomme af een Plante. 

 Særligt synes denne Roddannelse at gaa livligt for sig i de fug- 

 tigere Lavninger, som derfor ofte overtrækkes med en lav og meget 

 tæt, næsten ren Bevoxning af „Graaris". 



Viborg regner den til de egentlige Sandvæxter, der slaaer 

 meget dybe Eødder og „har den Egenskab tilfælles med andre 

 Sandvexter, at jo mere levende Plyvesanden er, jo stærkere og 

 hastigere voxer den". Det forekommer mig, at han giver den en 

 noget for høj Rang. Dens Rødder kunne blive flere Metre lange 

 og ligesaa gaa meget dybt. 



Her kan ogsaa Thalictruvi minus nævnes. Dens Primrod 

 gaaer meget dybt; fra de nedre, i Jorden værende Skuddele udgaa 

 gullige, spidse Udløbere. Den afviger altsaa fra de to foregaaende 

 Arter ved at have ægte Lavbladsudløbere. Den synes mig dog 

 aldrig at brede sig vidt ved disse, og de nydannede Skud frigjøres 

 vist ikke let. 



Mere eller mindre slutte følgende sig til denne Gruppe (Tue- 

 dannere med mangehovedet Rod): Empetrum nigrum, hvis Frø 

 meget hyppigt udsaaes af Fuglene^), og Calluna lyulgcu^is. 



G. Naar Sandbunden er kommen paa et vist Udviklingsstadium, 

 er den passende for en hel Række andre Arter: de een- og to- 

 aarige. Sandflugten maa da være dæmpet, men Bevoxningeu maa 

 endnu ikke være bleven saa tæt, at der ikke bliver Plads for disse. 

 Bue h en au har gjort den træffende Bemærkning om disse Planter, 



^) Nærmere se: Warming, Om Skudbygnlug o. s. v. p. 47. Om Grønlands 

 Vegetation, S. 52. 



