225 



l'année nos rivages" og at P. coregonoides „suit les colonnes nombreuses 

 des Gades puntaniens". betoner ban vistnok ikke deres relative 

 Sjældenhed tilstrækkelig. Vigtigere er det, at GiintlierM afbilder 

 en ejendommelig Type af Fiskeunger {Prymnothonus Eichds.), hvori 

 ban — vistnok med en ikke ringe Sandsynligbed — seer Yngel 

 (Larver) af Paralepider. Af de beskrevne og afbildede Unger, der 

 befinde sig paa meget forskjellige Udviklingstrin — de have en 

 Længde af fra 12 til 44™"" — er en taget i den nordlige Del af 

 Atlanterhavet, en anden i den nordlige Del af det stille Hav, en 

 tredie i de antarktiske Have. Der er derfor Grund til at antage, 

 at Parö/e/)«s- Slægten er udbredt ogsaa til de sydlige kolde Have, 

 men at dens ubekjeudte Livsforhold gjør den mindre tilgængehg 

 for andre end Sælerne. 



Middelliavets Paralepider (efter Bellotti). 



I. Und er kjæ ven s Tænder ere lange, spidse, ulige - 

 stoi-e og anbragte i nogen indbyrdes Afstand. 



a. B u g f i n n e r n e ere fæstede et længere Stykke 

 (== Afstanden fra Øjets Forrand til Forgjællelaagets Bag- 

 rand) foran Rygfinnen. 



1. P. sphyrænoides Eisso (Hist. nat. Eur. mérid. III pi. 7, 

 f. 16). D. 10, A. 30. Hovedets Længde indeholdes SVé Gang i 

 Totallængden (uden Halefinnen). Afstanden mellem Gat- og Hale- 

 finnen = et Øjetværmaal, Brystfinnernes Længde = l^'a Øje- 

 tværmaal. (Totallængde 14 — 16 Cm. foruden Halefinnen), 



b. Bugfinnerne ere næppe nok fæstede foran 

 Rygfinnen. 



2. P. speciosus Bellotti (1. c. med Træsnitsfigur). D. 10, 

 A. 22. Hovedets Længde indeholdes 4 Gange i Totallængden; 



') Report on the pelagic fishes collected by h. ra. s. Challenger (1889) 

 p. 39. pi. V. 



Vidensk. Meddel, fra den nature. Foren. 1891. 15 



