der foreligger, — naar vi foreløbig kun tage Hensyn til de i mine 

 ovenstaaende foreløbige Diagnoser fremdragne Forhold — at Hovedets 

 Længde hos den IQVé" lange Fisk fra Skagen forholdt sig til 

 Totallængden som 1 : 4,6; at Brj-stfinuerne talte 15 Straaler; at 

 Bugfinnerne sad under Kjgfinnen; at Gatfiniien havde 20 Straaler; 

 at Afstanden mellem Hudfinnen og Halefinnen var forholdsvis be- 

 tydelig; og endelig at Tandbesætningen var svag, uden de længere 

 Tænder, i Særdeleshed i Underkjæven, som udmærke P. Krøyeri 

 Der kan derfor ikke være nogen Tvivl om , at h v i s Valget kun 

 skulde staa mellem den ægte Eeinhardtske P. borealis og den af 

 Krøyer under samme Navn i „Voyage" etc. afbildede Art (P. 

 Krøyeri m.), maatte den netop være den ægte P. borealis. At 

 Krøyer ikke blev opmærksom paa denne Overensstemmelse, vilde 

 da kunne forklares af, at de højnordiske Exemplarer, med hvilke 

 han sammenlignede, alle eller for største Delen tilhørte den uægte, 

 ikke den ægte „P. borealis"- '). 



Krøyer har imidlertid i samme Manuskript fremhævet nogle 

 andre Karakterer, som gjøre det meget tvivlsomt, om „P. atlayiti- 

 cus'' Kr. han henføres til P. horealis Rhdt. Jeg skal dog her 

 forbigaa flere af disse Forhold, hvis mulige Betydning ialfald først 

 vil kunne blive ret evident ved en sammenlignende Undersøgelse 

 af et større Materiale, men kun fremhæve et, som synes mig at 

 fortjene særlig Opmærksomhed. Sideliniens Skæl ere, siger han, 

 hos „P. borealis'''' omvendt hjertedannede og hver forsynede med 

 to Sideaabninger, hvorimod de hos P. atlanticus bestaa af en 

 smallere forreste Del og en bageste bredere med en enkelt 

 Aabning ^). Forholder dette sig rigtigt, tror jeg, at den skagenske 



') Sygdom forhindrede vistnok allerede den Gang Krøyer i at komme 

 i Museet og selv udtage Materialet til Sammenligningen. 



') Ogsaa de sædvanlige Skæl finder Krøyer noget forskjellige: glat- 

 randede hos P. atlanticus, fint randtakkede hos P. horealis, med en 

 under Mikroskopet erkjendelig grenet Skulptur mellem Væxtstriberne. 

 Han skjøuner endvidere, at Skællene vare mindre og Skælrækkerne 

 (c. 20 efter Højden) talrigere hos „P. atlanticus^'' (c. 14 — 15 hos 



