235 



Sandsynligheden er vel størst for den første Befæstelsesmacade. 

 Saameget er sikkert, at Stammen ikke har været meget højere; thi 

 paa den overrevne Flade ses ingen af Polypernes Gastralhiiler. 



W n/w" 





•^ fc^-f-'*rÄ - ' 





Fig. 1. Ceratocaulon Wandeli, n. g., n. sp. 



Dyret gjengivet forstørret, men nøjagtigt som det forelaa, med Stammens 



tilfældige Skrumpninger o. s. v. 



Stammen er beklædt med en temmelig tyk, fast og 

 glat, brun „hornagtig" Kutikula, som slutter fast til Ekto- 

 dermet; den bliver tyndere og tyndere opefter og kan ikke mere 

 erkjendes i en Afstand af omtrent 1™™ nedenfor Polypernes Ud- 

 spring. Den har rimeligvis været ganske jævn udenpaa men er nu, 

 som angivet, foldet og rynket; paa Stammens nederste Del er den 

 0,03™™ tyk, viser en fin Lagdeling og ganske fin Tværstribning, 

 lodret paa Lagene ; den farves stærkt af Boraxkarmin og er op- 

 løselig i kogende Kalilud. Ektodermet er indenfor Kutikulaen 

 ganske tyndt, oftest ét Cellelag, og ofte vanskeligt at se. 



Et Tværsnit gjennem Stammen, efter Linien a — h, Fig. 1, 

 viser, at alle (19) Polypers Gastralhuler , med alle 8 Skillevægge, 

 forlænge sig ned igjennem den, eller med andre Ord, at Stammen 

 bestaar af de sammenvosede nedre Partier af Enkeltdyrenes Lege- 

 mer. De midterste Gastralhuler ere gjennemgaaende størst, de pe- 



